ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/175/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 липня 2020 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                     Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                         Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

  В С Т А Н О В И В :
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Білоглазенко Г.П. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:
-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформлену у вигляді листа від 12.09.2019 року за № 345/М-15;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, зарахувати стаж роботи в період з 04.08.1993 до 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", з 16.11.1995 до 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур" на підставі трудової книжки.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що управлінням Пенсійного фонду під час призначення пенсії по інвалідності протиправно відмовлено позивачу у врахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 04.08.1993 по 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", з 16.11.1995 по 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур", хоча факт роботи в дані періоди підтверджений записами в трудовій книжці. Посилання відповідача на необхідність підтвердження страхового стажу позивач вважає неправомірним, оскільки записи в трудовій книжці дають змогу перевірити страховий стаж, натомість сумніви щодо стажу не можуть бути підставою для відмови у його врахуванні.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 р. позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оформлену у вигляді листа від 12.09.2019 року за № 345/М-15. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, зарахувати стаж роботи в період з 04.08.1993 по 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", з 16.11.1995 по 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур" на підставі трудової книжки.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в трудовій книжці, наданій ОСОБА_1 за спірні періоди щодо працевлаштування є неточності, тому без уточнюючої довідки даний період не зарахований до трудового стажу. При цьому апелянт вказує на відсутність порушеного права позивача.
Позивач не скористався своїм правом та не подав відзив на аепляційн скаргу.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до  ст. 308  Кодексу адміністративного судочинства України  (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2018 р. ОСОБА_1 у відповідності до протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №3803, призначено пенсію по інвалідності з зарахуванням загального стажу роботи 16 років 6 місяців 17 днів.
Листом від 12.09.2019 року за № 345/М-15 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило, що відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи:
-з 04.08.1993 до 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", оскільки в трудовій книжці відсутній номер наказу про прийняття на роботу та після запису про звільнення з роботи відсутній підпис відповідальної особи, яка здійснила зазначений запис;
-з 16.11.1995 до 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", оскільки дата та номер наказу про прийняття на роботу дописані іншим чорнилом та після запису про звільнення з роботи відсутній підпис відповідальної особи, яка здійснила зазначений запис;
-з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур", оскільки після запису про звільнення з роботи відсутній підпис відповідної особи, яка здійснила зазначений запис.
Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 від 15.08.1971 року, ОСОБА_1 :
- з 04.08.1993  прийнятий в МП "Союзмонтаж", звільнений - 07.07.1994;.
- з 16.11.1995  прийнятий в ТОВ "Віроса", звільнений - 30.08.1997;          .
- з 30.08.1997  прийнятий в МП "Украквабур", звільнений - 30.06.1999.          
При цьому, дані періоди роботи враховані не були у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок в наслідок наявності в трудовій книжці недоліків при оформленні.
Згідно архівної довідки № 2386 від 23.07.2018 р., виданої архівним відділом Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, ОСОБА_1 за документами Малого підприємства "Украквабур" працював на підприємстві. Наказом від 30.08.1997 року №3 прийнятий завідуючим обмінним пунктом МП "Аквабур" з 01.09.1997, а наказу про звільнення у кадрових документах за 1999 рік не виявлено. Заробітна плата нараховувалась з вересня 1997 року по березень 1999 року включно.
Згідно повідомлення Архівного відділу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, за № 2305, №2306, №35790-А від 23.07.2018 року документи з кадрових питань (особового складу) КП "Союзмонтаж" до архівного відділу не надходили, місцезнаходження їхнє не відоме, пошуки архіву результати не дали.
Згідно повідомлення Архівного відділу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, за № 1249 від 27.04.2018 року, документи з кадрових питань (особового складу) ТОВ "Віроса" до архівного відділу не надходили, місцезнаходження їхнє не відоме, пошуки архіву результати не дали.
При чому у відповідності до нотаріальної заяви від 15.12.1997 р., зареєстрованої за №8149, ОСОБА_1 як учасник товариства з 15.12.1997 року вийшов зі складу ТОВ "Віроса".
Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням позивач звернувся до суду.
Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірні періоди роботи з 04.08.1993 по 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", з 16.11.1995 по 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур", підтверджується записами трудової книжки (БТ НОМЕР_2 ). Позивач не повинен нести негативні наслідки внаслідок існування непереборних обставин, які не залежать від його волі лише з тих підстав, що трудова книжка була оформлена із неточностями, відповідальність за що несе роботодавець.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За загальним правилом, встановленим ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 03.05.2018 р. на підставі якої ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, але при цьому пенсійний фонд вимагав у позивача надання додаткових документів.
Суд зазначає, що якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (абзац четвертий пункту 1.7 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1).
Відповідно до п. 4.2. розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Згідно з нормами пункту 4.7 розділу ІV  Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Суд звернув увагу, що ПФУ при призначенні пенсії позивачу, згідно розписки-повідомлення вимагав від позивача надання додаткових документів, а саме уточнюючих довідок за період роботи з 04.08.1993 по 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", з 16.11.1995 по 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур", однак останні не вимагалися відповідачем від підприємств, внаслідок чого не враховано до трудового стажу частину періоду роботи.
При цьому, згідно звернень позивача до архівної установи, необхідні документи позивачу надані не були. 
Відповідно до ст. 48 КЗпП України та згідно з п. 1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з нормами п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Виходячи з наведеного, норми Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні періоди роботи з 04.08.1993 по 07.07.1994 року в МП "Союзмонтаж", з 16.11.1995 по 30.08.1997 роки в ТОВ "Віроса", з 30.08.1997 по 30.06.1999 роки в МП "Украквабур", підтверджується записами трудової книжки (НОМЕР_2).
Таким чином, суд першої інстанції вірно відхилив доводи відповідача щодо необхідності надання додаткових довідок про підтвердження стажу роботи, зокрема також із за наявності в повній мірі записів у трудовій книжці та відсутності виправлень.
Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
При цьому, колегія суддів зазначає, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначені періоди.
Отже, відмовляючи позивачу у зарахуванні трудового стажу за спірний період, пенсійний орган діяв необґрунтовано.
Дане правозастосування викладене в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 307/3091/16-а.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

 О.Є. Пилипенко