ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3792/20 Справа № 212/8331/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М., 
суддів - Барильської А.П.,Зубакової В.П.
сторони справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року, ухваленого суддею Борис О.Н. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 21 грудня 2019 року,-
                                               ВСТАНОВИВ :
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (надалі АТ «ОГС«Криворіжгаз») про визнання незаконними дій, визнання права на забезпечення та встановлення споживачу індивідуального газового лічильника у порядку захисту прав споживачів.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500, між позивачами та ПАТ «Криворіжгаз» укладений публічний типовий договір з постачання природного газу споживачу. 
У листопаді 2016 року споживачами будинку АДРЕСА_1 проведені загальні збори власників квартир багатоквартирних будинків. З метою забезпечення раціонального використання природних ресурсів та забезпечення оплати кожним споживачем фактично спожитого об`єму газу на даних зборах прийнято рішення ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу з заявами до АТ «Криворіжгаз» про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок АТ «Криворіжгаз» на підставі статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». 
Листом АТ «Криворіжгаз» від 12.12.2016 року № Кд 34/29439 споживачів повідомлено, що АТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку АДРЕСА_1 .
Дії АТ «ОГС«Криворіжгаз» по відмові в улаштуванні індивідуального лічильника газу позивач вважає незаконним.
Просила суд визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в забезпеченні індивідуальними квартирними лічильниками побутовому споживачу природного газу, визнати за нею право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок відповідача, визнати, що АТ «ОГС «Криворіжгаз» зобов`язаний за свій рахунок в термін до 01.01.2018 здійснити встановлення в квартирі індивідуальний газовий лічильник побутовому споживачу природного газу.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду, неповним з`ясуванням обставин по справі, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано що позивач зверталась, як мешканець будинку АДРЕСА_1 із заявою про улаштування лічильника газу та отримала відповідь відповідача від 12 грудня 2016 року на звернення, про відмову в улаштуванні індивідуальних лічильників природного газу для населення, що фінансування робіт не передбачено, що суперечить ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції від 09 квітня 2015 року. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. 
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Відзиви на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 та є споживачем послуг з газопостачання за вказаною адресою (а.с 8).
Споживачі будинку АДРЕСА_1 у листопаді 2016 року звертались із колективним зверненням до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про встановленя індивідуальних лічильників газу (а.с.9,10).
Ухвалюючи рішення про відмову  ОСОБА_1 в задовоенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази звернення позивача самостійно до АТ «ОГС «Криворіжгаз» із заявою про встановлення індивідуального газового лічильника. Право позивача не порушено, на час звернення до суду відбулися зміни в законодавстві щодо зобов`язання влаштування індивідуальних лічильників газу до 01 січня 2021 року, на майбутнє не передбачений законодавством.
Однак, колегія суддів не може погодитися у повному обсязі з висновком суду першої інстанції.
Функціонування ринку природного газу в Україні врегульовано законами України «Про ринок природного газу», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом ГРС, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 квітня 2015 року № 1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву «Інгулець» Інгулецького району в м. Кривому Розі Дніпропетровської області) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз».
Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані до 01 січня 2018 року забезпечити безкоштовне встановлення лічильників газу для населення, яке проживає у квартирах та приватних будинках, де газ використовується тільки для приготування їжі. Крім того, цим законом передбачено, що в тарифі на газ закладено встановлення квартирних лічильників газу.
Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18) та постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 20 лютого 2019 року у справі № 212/5712/17 (провадження № 61-116св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 214/5776/17 (провадження № 61-13554св19). 
Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання – газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.
Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Колегія суддів не вбачає правових підстав відступати від даного правового висновку суду, тому вважає рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог такою, ще не відповідає нормам діючого законодавства та усталеній судовій практиці.
Колегія суддів вважає слушними  доводи апеляційної скарги  позивача про колективне звернення 14 листопада 2016 року  мешканців будинку    АДРЕСА_1 , до яких вона також належить, та отриману відмову відповідача від 12 грудня 2016 року про відмову за відсутністю фінансування.
Як доказ порушення права позивача на забезпечення індивідуальним газовим лічильником в матеріалах справи міститься відмова ПАТ «Криворіжгаз» від 12 грудня 2016 року в його забезпеченні споживачам, які мешкають в будинку АДРЕСА_1 , тому висновок суду про відсутність доказів звернення позивача із заявою не ґрунтуються на матеріалах справи .
Відмова ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ ОГС «Криворіжгаз», у грудні 2016 року, встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.
З урахуванням зміни в законодавстві на час звернення позивача до суду із даним позовом у вересні 2019 року, згідно статті 6 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року, колегія суддів вважає необхідним встановити обов`язок відповідача забезпечити позивача індивідуальним лічильником газу саме до 01 січня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено без повного урахування та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, з порушенням вимог законодавства, тому на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме в частині визнання за нею права на забезпечення індивідуальним безкоштовним лічильником газу за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та в частині визнання, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано за власний рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення в квартирі позивача індивідуальний газовий лічильник як побутову споживачу. 
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2019 року становив 1921 грн., тобто за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач при подачі позову до суду у вересні 2019 року та апеляційної скарги у січні 2020 року була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено нове рішення про задоволення двох позовних вимог, тому з відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь держави підлягає сплаті судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в розмірі 3842грн., виходячи з розрахунку (768,40х2=1536,80 грн.– за розгляд справи в суді першої інстанції +2305,20 грн. (1536,80 х1,5 = 2305,20 грн.- за розгляд справи судом апеляційної інстанції), що разом становить 3842 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року скасувати та увалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати за позивачем  ОСОБА_1 право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».
Визнати, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано за власний рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення в квартирі позивача ОСОБА_1 індивідуальний газовий лічильник як побутовому споживачу, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (код ЄДРПОУ 03341397, 50051, м.Кривий Ріг пр.Металургів,1) на користь держави судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в розмірі 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04 вересня 2020 року.

Головуючий:
Судді: