ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/728/20 Справа № 175/996/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бровченко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новоолександрівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
встановив :
Постановою суду 03 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 13 березня 2020 року о 21.15 годині поблизу буд. 18 по вул. Леніна у с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не чітка мова) керував транспортним засобом «VIPER REUS 80» (мопед) без реєстраційного номера, але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України у присутності свідків відмовився на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про керування ним транспортним засобом, наполягає на тому, що котив мотороллер по проїзній частині, так як був в стані сп`яніння. 
Звертає увагу на те, що фіксації самого правопорушення з якого б вбачалось, що саме він, а не невідома особа, яку неможливо ідентифікувати, керував транспортним засобом в матеріалах справи немає.
Зазначає, що пояснення свідків, рапорт працівника поліції та протокол про адміністративне правопорушення не підтверджують факту керування мотороллером.
Вказує, що письмові покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, а саме не вказано з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до відповідальності.
В судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 , будучи повідомленими належним чином про час і місце його проведення, не з`явився без поважних на те підстав.
Враховуючи, що судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою дотримання строків, передбачених ст. 38 КУпАП, доходжу висновку щодо можливості розглянути справу за відсутності вказаної особи на підставі матеріалів, які маються у справі. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Він підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 403995 від 13.03.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13.03.2020 року, рапортом зі служби «102» від 13.03.2020 року, рапортом поліцейського Трубкіна Л.К. від 13.03.2020 року, копією протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 13.03.2020 року, відеозаписом із нагрудних камер поліцейських. 
Поліцейські з дотриманням вимог “Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного… сп`яніння…”, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, пропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, однак останній у присутності понятих відмовився від проходження такого огляду.
Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , відомості, що містяться у рапорті поліцейського ОСОБА_5 є допустимими та достатніми в якості доказів, без їх безпосереднього допиту у судовому засіданні, оскільки дослідження у судовому засіданні цих письмових пояснень і рапорту, які є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП), не суперечить вимогам КУпАП і у своїй сукупності з іншими доказами є достатніми для прийняття судового рішення.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається. 
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що відсутні в матеріалах справи докази, які свідчать про керування ним транспортним засобом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі пояснення свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду не знайшли, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано, натомість спростовані рапортом поліцейського, який підтверджує факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом в день події, в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, поліцейський є службовою особою та несе відповідальність за недостовірність вказаної у рапорті інформації, даних про упередженість поліцейського суду не надано, а будь-які інші підстави ставити під сумнів вказані відомості у рапорті у суду апеляційної інстанції відсутні. А тому до таких посилань апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. 
Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що письмові покази свідків  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, а саме не вказано з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до відповідальності, є безпідставними, оскільки зібрані у справі докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, зокрема письмові покази свідків не суперечать змісту протоколу, ознаки сп`яніння зазначені в такому протоколі, зафіксовані в рапорті поліцейського, а тому наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1  не викликають у апеляційного суду сумнівів. Зібрані у справі докази оцінені судом відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.     
Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження. 
Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: Г.В. Кондаков