ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/1704/15	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М., 

секретар судового засідання Станкова І.М.,  

за участю представників сторін:
від АТ  «Одесаобленерго» (нова назва АТ «ДТЕК Одеські Електромережі») -  Михальченко Н.А. (адвокат), 
від КП «Теплопостачання міста Одеси»  -  Чехлов Ю.В. (адвокат), 
від ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України - не з`явився,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Одесаобленерго» та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.08.2020 про задоволення скарги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»
до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»
про стягнення 42      258 066, 05 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2020 року КП «Теплопостачання міста Одеси» (далі - відповідач) звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить  
визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. по накладенню арешту на грошові кошти на рахунку № НОМЕР_1 , призначені для виплати заробітної плати,  а також на грошові кошти, що містяться на рахунках із спеціальним режимом використання № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що були накладені на підставі постанови від 06.07.2020 в рамках ВП № 49603862, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця по невинесенню постанови щодо скасування даних арештів; 
скасувати постанови державного виконавця від 06.07.2020 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках №  НОМЕР_1 , № НОМЕР_6 1416451, №  НОМЕР_7 6451, №    НОМЕР_4 , №    НОМЕР_5 відкритих в Філії Одеське обласне управління AT «Державний ощадний банк України», м. Одеса, код банку 328845, та звільнити зазначені кошти з під арешту.
Скарга обґрунтована тим, що постановою державного виконавця від 06.07.2020 ВП накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках в таких банківських установах: в ПАТ «БАНК ВОСТОК»; в Філії - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк»; ПАТ «Акціонерний Банк «Укргазбанк»; AT «Комерційний Індустріальний Банк»; ПАТ «Акціонерний Банк «ПІВДЕННИЙ»; в ЮЖНЕ ГРУ AT КБ «ПРИВАТБАНК», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
Скаржник зауважує що відповідно до вимог Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затверджених постановою КМУ від 18.06.2014 №217, підприємством було укладено договір банківського рахунку №85/1/ТГО-375/14 від 24.07.2014 з філією - Одеське обласне управління AT «Державний ощадний банк України» про відкриття рахунків із спеціальним режимом використання, а саме: 
рахунок № НОМЕР_2 № НОМЕР_3 ,  № НОМЕР_4 , № НОМЕР_8  для зарахування коштів, що надходять за теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів «населення», «бюджетні установи», «інші споживачі», «релігійні організації».
Також, банком відкрито для підприємства поточний рахунок № НОМЕР_1 , який використовується для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску, оплату податків та зборів, оплату за енергоносії, електроенергію, покупну теплову енергію, природний газ, водопостачання, тощо, а також інших обов`язкових платежів та зборів.
В зв`язку із зазначеним, відповідач 16.07.2020 року на адресу ВПВР ДДВС МЮ України направив лист про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , призначеного для виплати заробітної плати працівникам КП «Теплопостачання міста Одеси». Крім цього, аналогічна інформація направлялась листами відповідача на адресу ВПВР ДДВС МЮ України і раніше. 
На думку відповідача, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, володіючи інформацією щодо наявності у відповідача рахунків із спеціальним режимом використання та що рахунок № НОМЕР_1 ,  використовується для виплати заробітної плати систематично та навмисно накладає арешт, чим позбавляє працівників відповідача, гарантованого Конституцією України, права на отримання заробітної плати.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2020 скаргу КП «Теплопостачання міста Одеси» задоволено в повному обсязі.
Ухвала мотивована тим, що держава гарантує та захищає  право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. Таким чином, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед іншим кредиторами підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати та інших виплат, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача. Господарський суд  зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом використання, грошові кошти на яких не підлягають арешту. Відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, АТ «Одесаобленерго» (далі - позивач)  та ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України звернулись до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги КП «Теплопостачання міста Одеси». 
Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що ухвала суду першої інстанції винесена внаслідок неповного встановлення обставин, що мають значення для справи. 
На думку скаржників, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», до компетенції державного виконавця не віднесено проведення перевірки цільового призначення рахунків боржника, відкритих у банках. Повідомлення державного виконавця про рахунки, які не підлягають арешту є завданням банку та самого боржника. Оскільки від банку до відділу не надходило повідомлення про те, що відкриті рахунки є такими, накладення арешту на які заборонено законом, незаконних дій головного державного виконавця не було.
Крім цього, на думку скаржників законодавством не передбачено заборону виконавцю накладати арешт на рахунки, призначені для виплати заробітної плати працівникам. 
15.09.2020 до суду від КП «Теплопостачання міста Одеси» надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому відповідач вважає доводи апеляційних скарг необґрунтованими, безпідставними, у повному обсязі спростовуються матеріалами справи, а ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та в повній мірі відповідає останній позиції Верховного Суду в аналогічних спорах. 
Представник ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України в судове засідання 23.09.2020 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. ст. 42, 46 ГПК України, не скористався.
Проте, така неявка представника ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали оскарження ухвали дають можливість розглянути скаргу по суті. 
Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що всі сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності представника ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України. 
Представник позивача в судовому засіданні 23.09.2020 надала пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги АТ «Одесаобленерго» та просила задовольнити останню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати. 
В судовому засіданні 23.09.2020 представник відповідача надав пояснення, в яких заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив суд залишити ухвалу господарського суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення. 
Обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 року позов ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» задоволений частково, стягнуто з КП «Теплопостачання міста Одеси» на користь ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» 54 204 776,53 грн. 
13.07.2015 року Господарським судом Одеської області на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
06.07.2020 державним виконавцем Кузьменко О.С. винесено постанову про арешт коштів боржника по примусовому виконанню Наказу (залишок нестягнутої сум и за виконавчим документом складає 12    315    788,05 грн.). Даною постановою  було накладено арешт на грошові  кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках  в таких банківських установах: в ПАТ «БАНК ВОСТОК»; в Філії - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк», ПАТ «Акціонерний Банк «Укргазбанк»; AT «Комерційний Індустріальний Банк»; ПАТ «Акціонерний Банк «ПІВДЕННИЙ»; в ЮЖНЕ ЕРУ AT КБ «ПРИВАТБАНК», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, та належать боржнику.
Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах,    що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1, 26-1 Закону України «Про теплопостачання»,.
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших    рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Так, з матеріалів оскарження ухвали вбачається, що державний виконавець листом від 06.07.2020 направив постанову відповідачу, позивачу та всім установам банку, в яких було накладено арешти на рахунки відповідача. Однак в матеріалах оскарження ухвали відсутні докази, що від установ Банків, в яких відриті рахунки відповідача, до Відділу надходили повідомлення про те, що на відкриті рахунки КП «Теплопостачання міста Одеси» звернення стягнення заборонено законом, а отже судова колегія вважає, що підстави для зняття арешту з рахунків відповідача у державного виконавця відсутні. Крім цього, в матеріалах справи також відсутні листи відповідача (боржника) щодо повідомлення Відділу ДВС про статус відкритих рахунків КП «Теплопостачання міста Одеси». 
Судова колегія не приймає до уваги лист Філії Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 20.11.2019 №113.33/5620, оскільки він датований раніше, ніж оскаржена постанова державного виконавця у даній справі.  
Отже, з наведених вище норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини    коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Щодо рахунків боржника № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 зі спеціальним режимом використання, то судова колегія зауважує, що чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судом обставин вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_1   є поточним рахунком боржника, якій використовується для здійснення господарської діяльності включаючи операції по виплаті заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску, оплати податків та зборів та інших обов`язкових зборів та платежів. Зазначений рахунок не відноситься    до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти    на якому заборонено. 
Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.
У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.
З матеріалів оскарження вбачається, що боржник не звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, з проханням не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати своїм працівникам. При цьому заява боржника від 16.07.2020 №02-01-01-278 про скасування арешту з грошових коштів, що передбачені для виплати заробітної плати правомірно була залишена без задоволення виконавцем, оскільки в цій заяві боржник не вказав, у якому саме розмірі в нього виникли зобов`язання з виплати заробітної плати, з якої саме суми коштів він просить зняти арешт, та не додав документів, підтверджуючих ці обставини.
Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що господарський суд неправильно застосував  зазначені вище норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо неправомірності дій державного виконавця з накладення арешту на рахунки боржника, у зв`язку із чим апеляційні скарги Відділу ДВС та позивача слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - скасувати, у задоволенні скарги боржника на дії державного виконавця - відмовити. При цьому, судова колегія зауважує, що наказ господарським судом був виданий ще у 2015 році, виконання цього наказу тримає вже п`ять років, що суперечить як приписам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод так і рішенню Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012, відповідно до яких невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду.
За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. 
Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Враховуючи задоволення апеляційних скарг позивача та Відділу ДВС, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269-271, 275, 277, 281-284 ГПК України,  
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Одесаобленерго» та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити. 
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.08.2020 - скасувати.
В задоволенні скарги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на дії державного виконавця - відмовити. 
Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь Акціонерного товариства «Одесаобленерго» судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. за подану та розглянуту апеляційну скаргу. 
Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. за подану та розглянуту апеляційну скаргу.
Видачу наказів на виконання даної постанови із зазначенням повних реквізитів сторін доручити  Господарському суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 24.09.2020.

Головуючий суддя:                                                            Головей В.М.

Судді:                                                                                Колоколов С.І.

                                                                                                    Принцевська Н.М.