П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/171/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук О.В.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
24 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 №0248661-5113-0608.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у задоволенні позовної заяви відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. 
Зокрема апелянт зазначає, що обгрунтованих сумнівів у тому, що об`єкти нежитлової нерухомості (склади-зерносховища) призначені для використання у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідачем не зазначено. Вважає, що об`єкти нерухомості підпадають під дію пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, тому відповідні нарахування позивачу спірним ППР податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є необгрунтованими та протиправними. Також апелянт посилається на копію витягу із наказу №3638-ОД від 14.11.2019 «Про державну реєстрацію потужностей». Наказ винесено 2019 року, а ППР охоплює 2018 рік, однак змін в діяльності позивача з 2018 року не відбулося.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. 21.07.2020 до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження.
21 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.
У відповідності до абз.1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ст.7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Відповідно до ст.12 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.
Отже, обов`язковою умовою для чинності електронного документу являється його підписання електронним-цифровим підписом.
Згідно з довідкою відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 клопотання позивача про відкладення розгляду справи не містить електронно-цифровий підпис.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів у відповідності до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підставі договору дарування №2027 від 15.06.2018, став власником 1/2 комплексу складів зерносховищ, який розташований на земельній ділянці площею 0,7628 га кадастровий номер: 1822086500:02:000:1045. Загальна площа 3378,9 кв.м. 
Головним управлінням ДПС у Житомирській області 25 жовтня 2019 року згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення №0248661-5113-0608, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 18345,32 грн. (а.с. 10).
Вважаючи вказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся до суду для його скасування.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.1 ст.266 ПК України, для правильного вирішення спору, що виник необхідно встановити наявність або відсутність або відсутність таких обов`язкових умов:
1.віднесення нерухомого майна, що належить позивачу, до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код1271);
2. позивач – сільськогосподарський товаровиробник;
3.чи здаються будівлі їх власником в оренду, лізинг, позичку.
В межах спірних відносин наявна дві з трьох обов`язкових умов - приміщення віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) та не здаються власником в оренду, лізинг, позичку.
Однак, діяльність позивача згідно КВЕД не дає права віднести його до осіб, що займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення чи є нерухоме майно, що належить позивачу об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3, пп. 266.4.2, 266.4.3 п. 266.4, п. 266.5, пп. 266.6.1 п. 266.6, пп. 266.7.1, 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Згідно з пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України  не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Тобто, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, які належать на праві власності суб`єктам права зі статусом сільськогосподарського товаровиробника, та були створені з метою безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності безвідносно до настання події фактичного використання.
Відповідно до пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, що діяла станом на 31 грудня 2018 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Суд першої інстанції встановив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником єдиного податку, а видами його діяльності за КВЕД є : КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; Код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.34 Оптова торгівля напоями; Код КВЕД 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами; Код КВЕД 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; Код КВЕД 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний); Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення. Основний вид діяльності: Код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.
Однак, зазначені КВЕД не відносяться до кодів продукції сільського господарства та пов`язаними з ним послугами.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, КВЕД 10.61 "Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості" входить до секції C "Переробна промисловість", Розділ 10 "Виробництво харчових продуктів" Група 10.6 "Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, крохмалів і крохмальних продуктів" Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010 та не має ніякого відношення до секції "Сільське господарство, рибне господарство, рибне господарство" Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010".
Щодо доводів апелянта про те, що обгрунтованих сумнівів у тому, що об`єкти нежитлової нерухомості (склади-зерносховища) призначені для використання у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідачем не зазначено, то колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності відносяться до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства». 
Однак, діяльність позивача згідно КВЕД не дає права віднести його до осіб, що займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, а тому до позивача не може бути застосований пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.1 ст.266 ПК України.
Стосовно посилання апелянта на копію витягу з наказу №3638-ОД від 14.11.2019 «Про державну реєстрацію потужностей», то слід зазначити, що податковим періодом згідно податкового повідомлення-рішення №05248661-5113-0608 від 25.10.2018 є 2018 рік, тому вказаний наказ не є належним доказом у спірних правовідносинах, оскільки виданий після прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення.
Доводи апелянта про те, що змін в його діяльності з 2018 року не відбулося не спростовують висновку суду щодо того, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні Податкового кодексу України, а належна йому 1/2 частка комплексу складів зерносховищ, який розташований на земельній ділянці площею 0,7628 га кадастровий номер: 1822086500:02:000:1045, загальна площа 3378,9 кв.м. є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.