ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8081/20 Справа № 200/11038/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е.В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У липні 2019 року ОСОБА_2  звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
01 серпня 2019 року позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти дії направлені на відчуження, переоформлення квартири АДРЕСА_1 .
Вказана заява обґрунтована тим, що у неї є підстави вважати, що до дати винесення рішення по справі зі сторони ОСОБА_3 , як тільки останній дізнається про існування даного позову будуть здійснено дії направлені на унеможливлення виконання рішення суду шляхом укладання будь-яких договорів (займу, застави, позики тощо) з третіми особами, що значно ускладнить справедливий розподіл спільного майна подружжя по справі за даним позовом, а також може призвести до негативних наслідків для позивачки.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року задоволено заяву  ОСОБА_2 , а саме: заборонено ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти дії направлені на відчуження, переоформлення квартири АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, якою у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову поза будь-якою стадією розгляду справи, оскільки провадження у справі було відкрите лише 09 вересня 2019 року. Крім того, апелянт зазначає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Також апелянт зазначає, що даний спір має штучний характер та направлений на перешкоду виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь апелянта грошових коштів.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний вид забезпечення позову відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. 
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо поділу спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 .
А тому, враховуючи наявність спору та обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти дії направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70, 2 кв.м.
Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову поза будь-якою стадією розгляду справи, оскільки провадження у справі було відкрите лише 09 вересня 2019 року, - колегія суддів вважає необґрунтованими, так як забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Твердження апелянта про те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також те, що даний спір має штучний характер та направлений на перешкоду виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь апелянта грошових коштів, - колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, а саме, квартири АДРЕСА_1 .
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                         П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач 

Т.Р. Куценко