15.07.20
22-ц/812/1100/20
Єдиний унікальний номер чудової справи: 489/1950/20
Номер провадження: 22-ц/812/1100/20 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Крамаренко Т.В.,
суддів: Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,
за участю: представника ТОВ «Центрум Капітал» - Корнієнко Л.В., представника - ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрум Капітал» 
на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні цього ж суду, за заявою ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до подачі нею позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрум Капітал» (надалі – ТОВ «Центрум Капітал»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей, 
в с т а н о в и л а:

04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. 
Заявниця зазначала, що вона є власником спірної квартири на підставі договору купівлі - продажу від 15 червня 2018 року. 15 квітні 2020 року нею було отримано повідомлення- вимогу від ТОВ «Центрум Капітал» про усунення порушення шляхом погашення заборгованості за кредитним договором на відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії № 22/КВ-07 від 29 жовтня 2007 року. Зі змісту даного повідомлення їй стало відомо, що її квартира перебуває і іпотечному обтяженні, іпотекодержателем якого є ТОВ «Центрум Капітал». Згідно вказаного іпотечного договору, як зазначає, в своєї вимозі ТОВ «Центрум Капітал» їй стало відомо, що у 2007 році на будівництво будинку ТОВ «Капітолій» отримало великий кредит від ТОВ «Український промисловий банк» та в забезпечення виконання своїх кредитних зобов`язань укладено Іпотечний договір 29 жовтня 2007 року. Відповідно до вказаного іпотечного договору, іпотекою були майнові права на нерухомість, а саме 65 квартир будинку АДРЕСА_2 , яка належала ТОВ «Капітолій». Враховуючи, що ТОВ «Центрум Капітал» разом з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. здійснили накладення незаконного іпотечного обтяження щодо її житла, користуючись її юридичною необізнаністю.
Враховуючи викладене вона має намір подати позовну заяву про визнання права власності на усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51664622 від 17 березня 2020 року, який було внесено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. на підставі наданих ТОВ «Центрум Капітал» документів, у зв`язку з чим вона позбавлена права користуватися квартирою АДРЕСА_1 . Вважає, що існує реальна ймовірність того, що доки вона буде відстоювати свої порушенні права в судовому процесі, на спірне майно з боку ТОВ «Центрум Капітал» буде звернено стягнення в позасудовому порядку.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєві від 05 травня 2020 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 15 червня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1284.
Ухвала суду мотивована тим, що в заяві про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтовано необхідність забезпечення позову, заявницею викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, а зазначені ОСОБА_1 підстави та вид забезпечення позову є взаємопов`язаними з пред`явленими вимогами, а обраний заявницею вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів ТОВ «Центрум Капітал».
В апеляційній скарзі ТОВ «Центрум Капітал» посилаючись незаконність та необґрунтованість ухвали суду, оскільки вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, просило ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
ТОВ «Центрум Капітал» в апеляційній скарзі наголошувало, що суд вирішуючи питання про забезпечення позову, не взяв до уваги його інтереси, які можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову. Крім того, судом всупереч вимогам ч.8 ст. 153 та ст. 154 ЦПК України не вирішено питання зустрічного забезпечення.
До того ж судом першої інстанції не вказано жодної підстави про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову та не зазначено в чому полягає розумність, обґрунтованість та адекватність вимог заявниці щодо забезпечення позову, в чому виражена співмірність із пред`явленими вимогами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає. 
З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2018 року між ТОВ «Миколаївагропроект» з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1284 (а.с.16-17).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 14 квітня 2020, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 15 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1284 (а.с.34-36). 
У зазначеній інформаційній довідці містяться відомості про державну реєстрацію іпотеки від 29 жовтня 2007 року, підстави виникнення іпотеки: Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, серія та номер: 4006 виданий 13.12.2012 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. іпотекодавцем вказано ТОВ «Капітолій», іпотекодержателем – ТОВ «Центрум Капітал»; Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 29 жовтня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2893, серія та номер 3094, виданий 10 квітня 2014 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуновим К.Є.; Договір № 2096/К/1 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, серія та номер 945 виданий 06.12.2019 ПН КМНО Юдін М.А.; Договір № 07/17/03/2020/1 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, серія та номер 204, виданий 17.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.; Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради» серія та номер 771, виданий 11.09.2015 Миколаївською міською радою. Додаткові відомості про іпотеку – на умовах, зазначених у Кредитному договорі №22/КВ-07 на відкриття відключеної відновлювальної лінії, що укладений 29 жовтня 2007 року. 
Заявник зазначає, що 15 квітня 2020 року нею було отримано повідомлення вимогу про усунення порушення шляхом виконання порушеного зобов`язання, а саме шляхом погашення заборгованості за кредитним договором на відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії № 22/КВ-07 від 29 жовтня 2007 року від ТОВ «Центрум Капітал». У зазначеній вимозі вказувалося про наявність у ТОВ «Центрум Капітал» повноважень щодо звернення стягнення на майно у вигляді квартир у будинку АДРЕСА_2 у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Капітолій» за кредитним договором № 22/КВ-07 від 29 жовтня 2007 року, в тому числі за іпотечним договором від 29 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. зареєстрованим за реєстровим № 2893 (а.с.19-33).
Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зазначала, що ТОВ «Центрум Капітал» має намір позбавити його права власності на вказану квартиру у позасудовому порядку, а у такому випадку виконання судового рішення буде неможливим і порушені права та інтереси позивача не зможуть бути ефективно захищені та поновлені.
Вирішуючи питання правильності висновків суду, який задовольнив вимоги щодо забезпечення позову, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення  позову, в тому числі, і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії;
Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
У даній справі ОСОБА_1 просить про накладення арешту на належну їй квартиру АДРЕСА_1 .
Посилаючись на незаконність накладення обтяження на належну заявниці квартиру, порушення цим її прав як власника ОСОБА_3 зазначала проте, що має намір звернутися до суду із позовом про визнання права власності на усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51664622 від 17 березня 2020 року, який було внесено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. на підставі наданих ТОВ «Центрум Капітал» документів, у зв`язку з чим вона позбавлена права користуватися квартирою АДРЕСА_1 .        
Отже, встановлене свідчить про те, що між сторонами існує спір стосовно законності накладення обтяження на нерухоме майно, власником якого є заявниця.
Позовна заява, яку має намір подати до суду ОСОБА_1 , буде включати майнову та немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
З огляду на приписи положень статті 149 ЦПК України змісту позовних вимог, які має намір заявити позивач (їх майновий та немайновий характер), у такому випадку мають застосуватися та досліджуватися такі підстави вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (тобто, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду).
З урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, що ТОВ «Центрум Капітал» зареєструвало своє право іпотекодержателя на належну заявнику квартиру, а заявник має намір оспорити законність накладення такого обтяження у судовому порядку шляхом подання відповідного позову, а також, що ТОВ «Центрум Капітал» має можливість розпорядитися вказаною квартирою, про що свідчить повідомлення вимога від 30 березня 2020 року № 30/03-20, а відтак існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю квартиру може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення та ефективний захист або поновлення порушених прав  заявниці (у разі задоволення позову), за захистом яких має намір звернутися до суду. 
За такого, у разі, якщо до закінчення розгляду справи буде реалізовано спірну квартиру, а тому ОСОБА_1 не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення її порушених чи оспорюваних прав або інтересів (у разі доведення такого порушення). 
Враховуючи викладене та положення вказаних вище норм, колегія погоджується з висновком суду про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, щодо законності накладення обтяження на яку виник спір, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, і ці заходи є співмірними із вимогами, які має намір заявити ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через недоведеність того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення на увагу не заслуговують, оскільки вони ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та невірній оцінці обставин справи.
Також не заслуговують на увагу суду посилання про неспівмірність обраного судом способу забезпечення позову, оскільки з огляду на заявлені позовні вимоги, які по суті зводяться до оспорювання правомірності реєстрації обтяження на квартиру, власником якої є заявник, саме арешт цього майна є співмірним заходом забезпечення позову.
Твердження про порушення прав ТОВ «Центрум Капітал» застосованими заходами забезпечення позову є безпідставними, оскільки доказів щодо вказаних обставин матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги щодо не вирішення судом питання зустрічного забезпечення також не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частини 8 статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. 
Порядок та підстави застосування зустрічного забезпечення визначені статтею 154 ЦПК України.
Згідно із частинами 1, 3 вказаної статті ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). 
Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Виходячи зі змісту вказаних норм, можна зробити висновок, що зустрічне забезпечення позову, переважно, є правом суду, а в обов`язковому порядку застосовується лише в окремих випадках. Обов`язкові підстави для застосування зустрічного забезпечення, передбачені ч.3 ст. 154 ЦПК України в матеріалах справи відсутні. 
Європейський як суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ,  від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права -  залишенню без змін. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрум Капітал» залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 17 липня 2020 року.