ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1380/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/2573/17 Категорія: на ухвалу 	Кирилюк Н. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       18 серпня 2020 року                                                                м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Попова М.В.	

учасники справи:
стягувач (скаржник) -  ОСОБА_1 ,
боржник -  ОСОБА_2 ,
виконавець - державний виконавець Смілянського МВ ДВС ГТУ юстиції в Черкаській області Решетняк Д.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу стягувача на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2020 (постановлену об 11 год. 43 хв. у залі судових засідань Смілянського міськрайонного суду, повний текст складено 08.07.2020, суддя в суді першої інстанції Кирилюк Н.А.) у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУ юстиції в Черкаській області Решетняка Д.М., стягувач ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

у лютому 2020 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, якою просив визнати дії  державного виконавця по обчисленню розміру заборгованості по аліментах неправомірними та скасувати розрахунок заборгованості за листопад 2019 року на суму 21180,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно виконавчого листа  від 12.09.2017 Смілянського міськрайонного суду з нього на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання  сина в розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку. 17.01.2020 ОСОБА_1 подано державному виконавцю Смілянського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області заяву про те, що вона отримала  аліменти, які стягуються з нього відповідно до виконавчого листа  в повному обсязі по день виповнення дитині повноліття, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак в лютому 2020 року йому державним виконавцем було повідомлено про наявну заборгованість по сплаті аліментів в сумі 21180,00 грн., яка виникла за реалізацію належного йому автомобіля в серпні 2019 року. Стверджує, що від проданого автомобіля ним прибуток не отримано, оскільки  вартість автомобіля під час продажу була нижчою від первинної. Крім того, відповідно до положень Податкового кодексу  отриманий ним прибуток не оподатковувався, оскільки не є доходом в розумінні ст. 173.2.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2020 вимоги скарги у справі задоволено з посиланням на те, що доходи від продажу автомобіля згідно постанови КМУ від 26.02.1993 №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», не враховуються при визначенні розміру заборгованості по аліментам. Також суд першої інстанції прийшов вважав, що даний спір належить розглядати лише в порядку позовного провадження, а не в рамках оскарження дій державного виконавця.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, стягувач подала 22.07.2020 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та залишити без задоволення вимоги скарги. Вказує, що висновки суду в цій справі суперечать постанові ВС від 05.09.2019 у справі №760/4569/18-ц. поняття доходу та заробітку не є тотожними, що, на думку скаржника, свідчить про помилковість висновків суду в цій справі. Згідно положень ст. 451 ЦПК України суд не вправі приймати рішення про скасування розрахунку заборгованості, виконаного державним виконавцем. Спір щодо розміру заборгованості по аліментам має вирішуватися у порядку позовного провадження, а не шляхом розгляду скарги на дії державного виконавця згідно розділу VII ЦПК України, що вбачається з висновку ВС від 04.09.2019 у справі 399/343/17-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Геріх М.А. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що на примусовому виконанні у Смілянському МВ ДВС знаходиться судовий наказ Смілянського міськрайонного суду від 05.09.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина  в розмірі 1 / 4 частини від його заробітку (доходу), починаючи з 14.08.2017 до досягнення дитиною повноліття.
17.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця Смілянського МВ ДВС з клопотанням про стягнення з ОСОБА_2  1 / 4 частки  від доходу, отриманого внаслідок відчуження автомобіля 13.08.2019 та визначити його як борг по сплаті аліментів.
Також із заяви  стягувача ОСОБА_1 , адресованої в.о. начальнику Смілянського МВ ДВС  від 17.01.2020, слідує, що вона отримала від боржника ОСОБА_2  аліменти, які відраховувалися з його заробітної плати в повному обсязі  по день повноліття сина - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно розрахунку заборгованості  по аліментах відповідно до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», виконаного державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів  від отриманого ним доходу в сумі 330623,00 грн. становить 21180,00 грн.
Зазначений розрахунок оскаржує шляхом подання скарги на дії ДВС боржник у цій справі.
Такими є фактичні обставини в цій справі.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (у тому числі шляхом сплати аліментів - ч.3 ст.181 СК України), а відповідно до статті 81СК України - перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб (у тому числі дітей).
Постановою КМУ від 26.02.1993 №146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.
З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).
Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.
При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.
Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.
Зазначені правові висновки відображено в актуальній постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №760/4569/18-ц.
З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що доходи особи, яка сплачує аліменти на дитину, від продажу автомобіля не враховуються при визначення заборгованості по аліментам, так як їх не передбачено зазначеним Переліком. Апеляційні доводи скаржника в цій частині заслуговують на увагу.
Отже вимоги боржника, заявлені у скарзі на дії державного виконавця, є безпідставними, в їх задоволенні має бути відмовлено.
Одночасно апеляційний суд відхиляє посилання стягувача на те, що спір щодо розміру заборгованості по аліментам має вирішуватися у порядку позовного провадження, а не шляхом розгляду скарги на дії державного виконавця згідно розділу VII ЦПК України, що вбачається з висновку ВС від 04.09.2019 у справі 399/343/17-ц, адже у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №201/10329/16-ц (висновки якої наразі є актуальними)розглядався зазначений вище спір саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2020 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невірним застосування норм матеріального права та прийняти постанову про відмову у задоволенні вимог скарги боржника у справі.
Згідно ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.
Отже з боржника на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір у сумі 421,40 грн., оскільки стягувач при подачі апеляційної скарги була звільнена від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.
Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2020 у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУ юстиції в Черкаській області Решетняка Д.М., стягувач ОСОБА_1 , - скасувати.
Скаргу боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУ юстиції в Черкаській області Решетняка Д.М. - залишити без задоволення.
Стягнути з боржника ОСОБА_2 до державного бюджету 421,40 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством 
Повну постанову складено 19.08.2020. 

Суддя-доповідач

Судді