ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

27 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/2520/19 
Номер провадження 22-ц/816/1316/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М., 
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року в складі судді Клименко А.Я., постановлене у м. Суми, повне рішення складено 10 квітня 2020 року,

                                                           в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у квітні 2019 року позивач, просив суд скасувати наказ № 10Д від 28.02.2019 року. Повернути йому премію 1000 грн., як додаткову заробітну плату. Здійснити розподіл судових витрат.
Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1984 року. В лютому 2019 року при виході із заводу, охороною відповідача було вилучено у нього два куски господарського мила, що упаковане в тонкі хлопові рукавички. З приводу даного випадку ним було написано пояснювальну записку. Вказує, що також, ним було підписано протокол.28.02.2019 року відповідач ознайомив його з наказом про накладення дисциплінарного стягнення № 10Д. Зазначає, що отримавши у квітні заробітну плату за березень 2019 року та розрахунковий лист, він побачив, що розрахункових листах відсутні преміальні виплати по двох приходних статтях. Вказує, що мило та рукавички вважаються одноразовими засобами гігієни. Крім того, за вказаний проступок до нього застосовано два види стягнення, саме догану та позбавлення премії, що входить до додаткових видів заробітної плати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати наказ про дисциплінарне стягнення № 10Д від 28.02.2019 року та повернути йому премію по двох статтях розрахункового листа: №  53- премія робітникам по  почасовій оплаті та № 38 – премія з фонду керівника. За один місяць – 1000 грн., за 12 місяців – 12000 грн., з урахуванням індексу інфляції.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про тотожність понять «премія» та «заохочення». Вказує, що премія та заохочення є відмінними поняттями. Зазначає, що вчинене ним порушення не співмірне накладеному відповідачем за його вчинення стягненню. Вказує, що позбавленим премії він може бути лише за умов, що передбачені в чинному законодавстві. 
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що позивач без відповідного дозволу виносив рукавички з заводу за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення, а тому наказ відповідача від 28.02.2018 року № 10-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності  ОСОБА_1 » є законним і обґрунтованим. Вказує, що запровадження і визначення розмірів премії, винагороди та інших заохочувальних виплат є правом власника, оскільки діюче законодавство  не зобов`язує власника встановлювати дані види виплат та не передбачає їх розміри. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.  
Відповідач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що бавовняні рукавички, які видаються працівникам, є засобами індивідуального захисту та власністю підприємства. Виносячи вказані рукавички, позивач вчинив дисциплінарний проступок, за що і був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що наказ Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 28.02.2018 року № 10-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності  ОСОБА_1 » є законним і обґрунтованим.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2019 року позивач при виході з території виробництва через електронну систему допуску був затриманий охороною, оскільки намагався винести нові печатки х/б без дозвільних документів про що було складено протокол № 38 (а.с. 28). 
З приводу вказаного правопорушення позивачем було надано пояснення про те, що причиною його затримання стало те, що після пред`явлення ним сумки при перетині прохідної, працівники охорони виявили два шматки мила та рукавички х/б. Вказує, що фактично він виносив мило, оскільки сам пере собі спецодяг вдома. Рукавички взяв по неуважності. Раніше працівники охорони вже складали протоколи про порушення правил внутрішнього розпорядку (а.с. 29). 
Відповідно до журналу обліку осіб, затриманих за порушення внутрішнього порядку, позивач затримувався за спробу крадіжки майна підприємства 11.03.2016, 22.07.2016, 15.03.2017, 07.06.2017 року (а.с.32-36)  
Наказом від 28.02.2019 року № 10Д позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за спробу виносу с території АО майна, що належить підприємству без отримання на це відповідного дозволу та вказано щодо не застосування  до нього заходи заохочення протягом строку дії дисциплінарного стягнення. (а.с. 5).
З переліку професій і посад, яким безкоштовно видається спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту вбачається, що електромонтерам з обслуговування і ремонту електроустаткування підприємством надаються рукавички бавовняні, термін використання яких визначено строком у два місяці (а.с. 31).
Із п. 8.2.2 витягу з правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства вбачається, що всім працівникам, в тому числі керівному складу забороняється виносити с місця роботи майно, предмети або матеріали, що належать підприємству, без отримання на це відповідного дозволу (а.с.30).  
Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:  догана; звільнення.
Враховуючи, що позивач неодноразово вчиняв спроби винесення з підприємства рукавичок х/б наданих для застосування в роботі, як засобів індивідуального захисту, що фіксувалося відповідачем у журналі обліку осіб, затриманих за порушення внутрішнього порядку, а також ту обставину, що фактично він був затриманий в черговий раз працівниками охорони під час спроби винести нові  рукавички х/б без дозвільних документів, всупереч п. 8.2.2 витягу з правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства, а також ту обставину, що позивач визнав свою вину у вчиненні дисциплінарного проступку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Водночас, колегія суддів відхиляє доводи, що викладені в апеляційній скарзі в частині того, що накладене на позивача стягнення є неспівмірним щодо вчиненого ним дисциплінарного проступку з огляду на те, що позивачем систематично вчинялись спроби виносу с території АО майна, що належить підприємству без отримання на це відповідного дозволу. 
Щодо доводів апеляційної скарги  про неправомірність не нарахування позивачу у березні 2019 року премій передбачених за шифром нарахування 38 - фонди керівників і 53- премії робітникам на почасовій формі оплати праці, то колегія суддів визнає такими, що не заслуговують уваги, оскільки питання оплати праці на підприємстві врегульовано внутрішніми  актами: розділом 4 колективного договору на 201902020 роки, схваленого на конференції трудового колективу 14.03.2019р., діючими Правилами внутрішнього  трудового розпорядку для працівників підприємства, затвердженого на конференції представників трудового колективу підприємства 02.04.2003р.;Положеннями про преміювання працівників АТ з фонду начальника підрозділу (ФНП) та про преміювання  допоміжних працівників затверджених 27.12.22018р.
Відповідно до вказаних Положень преміювання працівника відбувається шляхом нарахування  премії у повному обсязі, а у разі не виконання одних з показників, визначених додатком №1, розмір премії зменшується на відсоток премії даного показника. Преміювання проводиться за результатами роботи за місяць на підставі належним чином заповнених листків виконання показників ( додатко№2 . відповідно до п.2.9 працівникам,які мають дисциплінарне стягнення (догану), премія за відпрацьований час не нараховується. При відсутності дисциплінарного стягнення, але у разі порушення трудової дисципліни, працівник може бути повністю або частково позбавлений премії, нарахованої згідно положення. У цьому разі позбавлення премії проводиться шляхом видання наказу.
Оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, підприємство мало право не нараховувати йому премію у березні 2019 року за шифрами нарахування 38,53. 
В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтвердив, що його заява від 12.07.2019р (а.с. 39), не була предметом судового розгляду суду першої інстанції, оскільки подана з порушенням процесуального порядку, передбаченого ч. 5 ст. 49 ЦК України щодо направлення копій такої заяви іншим учасникам справи.  
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 29 липня 2020 року.

Головуючий -                                                                                             С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                         В.І. Криворотенко

                                                                                                                    О.І. Собина