КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 753/2464/20                                                            Головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
Провадження № 22-ц/824/11133/2020                                         Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
16 вересня 2020 року                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Голуб С.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,
 
в с т а н о в и в:
 
У липні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року, яким було частково задоволено позов  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до неї про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування заяви зазначено, що встановлений законом строк для подання заяви про перегляд заочного рішення пропущено з поважних причин, оскільки це рішення не було вручено відповідачу у день його проголошення, а отримано нею звичайним листом 12 травня 2020 року. У заочному рішенні суд зазначив, що воно може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. 27 травня 2020 року  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду і одночасно через суд першої інстанції, проте ухвалою Київського апеляційного суду від 2 липня 2020 року апеляційне провадження було закрите як помилково відкрите. Враховуючи наведене, заявник вважає, що строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення пропущено по незалежним від неї обставинам, а саме через помилки судів.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, заявник подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, і порушення норм процесуального права, та поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення у даній справі.
Як на підставу своїх вимог заявникпосилається на те, що якби районний суд не зазначив в заочному рішенні про можливість його оскарження в апеляційному порядку, а апеляційний суд помилково 3 червня 2020 року не відкрив апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на це рішення, то вона б одразу подала заяву про перегляд заочного рішення без пропуску процесуальних строків.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів - адвокат Корнєєв Є.Л. просить закрити апеляційне провадження як помилково відкрите, у випадку відсутності на це підстав - відмовити у задоволення апеляційної скарги.
Як на підставу своїх заперечень представник позивачів посилається на те, що встановлений законом строк пропущено заявником внаслідок власного нерозуміння процедури перегляду заочного рішення та порядку його апеляційного оскарження, що не є поважною причиною для поновлення пропущення процесуального строку і підставою для його поновлення. Вважає, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог статті 356 ЦПК України, тому підлягала залишенню без руху.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.
Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду від 11 вересня 2020 року, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.
За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 отримала копію заочного рішення відповідно до розписки 8 травня 2020 року, тому останнім днем для подання заяви про його перегляд є 1 червня 2020. У резолютивній частині заочного рішення заявнику було роз`яснено порядок його оскарження, а виходячи зі змісту її заяви- також відомі норми діючого законодавства та зміст цього судового рішення. Проте до заяви про поновлення пропущеного строку не додано саму заяву про перегляд заочного рішення з обгрунтуванням обставин, що свідчать про поважність неявки в судове засідання, не зазначено про причини неподання відзиву із доказами, не додано клопотання про перегляд заочного рішення з переліком доданих до заяви документів, а відтак подана заява підлягає залишенню без задоволення.
Однак із такими висновками суду колегія судів повністю погодитися не може.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Однією з таких гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю Конвенції як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.
Згідно із частиною четвертою статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).
При цьому апеляційне оскарження заочного рішення можливе відповідачем лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.
Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_2 на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 з листах - зверненнях на ім`я директора санаторію Точеного В.А. № 84 від 13 грудня 2019 року, № 79/1 від 11 грудня 2019 року, № 85 від 16 грудня 2019 року щодо звинувачень заступника директора з медичної частини ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) в злочинних діях з ненадання їй рентгеновської плівки її матері, службовому підлозі, розповсюдженні брехливої інформації, навмисному завданні шкоди здоров`ю її матері, в тому числі шляхом тортур, твердженні, що ОСОБА_2 повинна бути звільнена з посади за порушення присяги, позбавлена кваліфікації та звання лікаря, в тому числі, за повідомлення неправдивої інформації в поліцію щодо перешкоджання госпіталізації ОСОБА_8 .
Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_2 неправдиву інформацію шляхом направлення листів до Міністерства соціальної політики України та керівництва СКС «Перемога», а також усної заяви-вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС «Перемога».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 2 000 грн.
Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_3 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 в листі - зверненні на ім`я директора санаторію Точеного В.А. № 79/1 від 11 грудня 2019 року щодо звинувачень в службовій недбалості та брехні.
Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_3 неправдиву інформацію шляхом направлення листів до Міністерства соціальної політики України та керівництва СКС «Перемога», а також усної заяви-вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС «Перемога».
Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_4 на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 в присутності свідків стосовно звинувачення у розповсюдженні пліток.
Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_4 неправдиву інформації шляхом усної заяви - вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС «Перемога»
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 522,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 681,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1681,60 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В резолютивній частині заочного рішення роз`яснено, що воно може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, строки подання заяви про перегляд заочного рішення та умови, за яких такі строки можуть бути поновленні. 
Зазначено, що заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Також зазначено, що заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2020 року (а.с. 100-105).
Згідно супровідного листа районного суду вих. № 31871/20-вих., оформленого за підписом секретаря судового засідання, 4 травня 2020 року копії вказаного вище заочного рішення були направлені на дві відомі адреси відповідача (а.с. 106) та 8 травня 2020 року опущені до її абонентських скриньок (поштових ящиків), про що свідчать записи працівників ПАТ «Укрпошта» на рекомендованих повідомленнях (а.с. 168, 169) та копії поштових конвертів (а.с. 110, 117).
27 травня 2020 року безпосередньо до Київського апеляційного суду, а 28 травня 2020 року через Дарницький районний суд м. Києва ОСОБА_1 звернулася з апеляційними скаргами на заочне рішення від 30 квітня 2020 року (а.с. 107, 115).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 127).
В подальшому, ухвалою Київського апеляційного суду від 2 липня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року закрито як помилкове відкрите (а.с. 164-165).
Закриваючи провадження, апеляційний суд зазначив, що заочне рішення може бути оскаржено відповідачем у відповідності до встановленого ЦПК України порядку оскарження, який в даному випадку не дотримано.
7 липня матеріали цивільної справи повернуто до суду першої інстанції (а.с. 167).
9 липня 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 30 квітня 2020 року (а.с. 170).
Згідно з положеннями частини другої - четвертої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.
За змістом статей 127, 284, 287 ЦПК України відмова у прийнятті до розгляду апеляційної скарги відповідача на заочне рішення чи закриття апеляційного провадження у зв`язку з порушенням процедури перегляду такого рішення не перешкоджає відповідачу зверненню до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.
Сам по собі факт закриття помилково відкритого апеляційного провадження не є поважною причиною пропуску строку, встановленого статтею 284 ЦПК України, утім, при вирішенні питання про поважність наведених причин, має враховуватися також і ті обставини, які стали підставою для прийняття такого судового рішення, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне судове рішення апеляційного суду.
За таких обставин, реалізація проголошеного частиною першою статті 284 ЦПК України права на перегляд заочного рішення могла бути вчинена у найкоротший термін, з моменту отримання ухвали про закриття апеляційного провадження з підстав, визначених статтями 287, 357 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 без невиправданих затримок та зайвих зволікань, скористалася своїм правом на перегляд заочного рішення суду, подавши відразу після отримання ухвали Київського апеляційного суду від 2 липня 2020 року заяву про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року
Зважаючи на те, що наведені заявником обставини свідчать про вжиття нею невідкладних заходів щодо перегляду заочного рішення таузгоджуються з процесуальними нормами закону, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 мала, передбачене статтею 284 ЦПК України, право на поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.
Колегія суддів враховує, що частиною четвертою статті 127 ЦПК України визначено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк, утім судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників судового процесу, тому відповідач без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на перегляд заочного рішення суду, ухваленого за її відсутності, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини у § 34 рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, зауважив, що норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, §§ 22,23).
Крім того, статтею 11 ЦПК України встановлено принцип пропорційності у цивільному судочинстві, який передбачає, зокрема, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі враховуючи у тому числі завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; значення розгляду справи для сторін.
Залишення без задоволення заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення у цій справі позбавляє відповідача права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції відповідач позбавлена права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку (частина четверта статті 287 ЦПК України).
Якщо ж суд встановив, щоодночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку заявником не подано заяву про перегляд заочного рішення, тобто не вчинено процесуальної дії, щодо якої пропущено строк, така заява не може бути вирішена судом по суті заявленого питання та підлягає поверненню, що не позбавляє заявника повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Враховуючи наведене, районному суду необхідно було особливо ретельно перевірити аргументи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску нею строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду та роз`яснити у випадку необхідності її процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій відповідно до вимог пункту 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України.
Більше того, на час ухвалення заочного рішення та вирішення питання про поновлення процесуального строку на його перегляд набрав чинності та діяв Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)строки, які визначені, зокрема в статті 284 цього Кодексу щодо подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину».
На усій території України карантин установлено з 12 березня 2020 року відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, неодноразово продовжувався і станом на звернення ОСОБА_1 до суду не закінчений, відтак у суду першої інстанції не було обгрунтованих підстав залишати її заву про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заявнику належним чином не забезпечено реалізацію права на доступ до правосуддя, а тому оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення без належного врахування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував положення процесуального законодавства України та порушив порядок вирішення питання про перегляд заочного рішення.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а висновок суду щодо відмови поновити пропущений процесуальний строк є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відповідності до положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки питання по суті заявлених вимог не розглядається.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:                                                                                                    Н.В. Ігнатченко

                                                                                                          С.А. Голуб

                                                                                                          Д.О. Таргоній