Ухвала 
                           
11 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 278/657/18
провадження № 61-1327св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року в складі судді Дубовік О. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що у 1991 році їй та відповідачу, який є її колишнім чоловіком, Денишівським дитячим будинком ім. Горького надано у користування приміщення колишньої бані, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке вони переобладнали у житло. 
Із 2015 року відповідач перестав проживати у спірному будинку та у 2017 році повідомив їй, що вона немає жодних прав на будинок, у якому вони проживали більше 20 років, оскільки останній належить йому на  праві власності, яке він оформив шляхом приватизації у 2007 році. 
У січні 2018 року вона отримала ухвалу Житомирського районного суду разом із позовною заявою про позбавлення її права користування житлом, а саме вищевказаним будинком, вказана справа знаходиться на стадії судового розгляду у суді першої інстанції. Позивач вважає, що свідоцтво про право власності на житловий будинок відповідача є незаконним та протиправним. 
Крім того, зауважила, що про проведення відповідачем приватизації їй та їхнім спільним дітям не було відомо, від права на приватизацію житла вона не відмовлялась. 
У зв`язку із наведеним, позивач просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою:                        АДРЕСА_1 , видане Виконавчим комітетом Денишівської сільської ради на ім`я       ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюване свідоцтво про право власності не є правочином, оскільки не спрямоване на набуття цивільних прав, а є лише документом, на підставі якого здійснювалося оформлення права власності відповідача на спірний житловий будинок, беручи до уваги те, що рішення Виконавчого комітету Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 грудня 2006 року не оспорювалося, відомості про його не чинність відсутні, тобто правочин, на підставі якого було видано оскаржуване свідоцтво про право власності є чинним, підстави для скасування оспорюваного свідоцтва відсутні.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про передчасність позовних вимог             ОСОБА_1 , оскільки рішення Виконавчого комітету Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 грудня 2006, на підставі якого ОСОБА_2 , 13 лютого 2007 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1  є чинним, ніким не оспорене, не скасоване або визнано недійсним. Тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У січні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У квітні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 21 червня 2019 року призначений повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
 
У червні 2019 року справу розподілено судді-доповідачу. 
 
Аргументи учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди не дослідили зібрані в справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до положень статті 411 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд.  Під час  розгляду справи представником позивача наголошувалося на тому, що правовстановлюючий документ щодо житлового будинку відсутній, а наявне в справі рішення Виконавчого комітету Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 грудня 2006 року не є правовстановлюючим документом та взагалі не має братися до уваги, як таке, що не відповідає вимогам законодавства. Питання відчуження комунального майна сільською радою та спосіб відчуження житлового будинку долученим до матеріалів цивільної справи рішенням Виконавчого комітету Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 грудня 2006 року не вирішувалося, оскільки сільська рада не має право розпоряджатися цим майном. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року в справі № 923/466/17 вважала необґрунтованими необхідність пред`явлення позову де були б об`єднані вимоги про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги про скасування правовстановлюючих документів, виданих на підставі цього рішення, яке селищна рада прийняла з перевищенням своїх повноважень. Суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про місцеве самоврядування» в частині повноважень сільської ради, статті 11 ЦК України щодо підстав виникнення цивільних прав та обов`язків та норм ЦК України щодо правочинів, в тому числі статті 203 цього кодексу.
 
Позиція та висновки Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів. 
 
Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року призначити до судового розгляду.
 
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. А. Калараш   Є. В. Петров   С. П. Штелик