УХВАЛА        
 
29 липня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 334/2944/18
 
провадження № 61-11048ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                            Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від              03 квітня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від            24 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради Дніпровського району, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради Дніпровського району, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною батьком, який мешкає окремо від дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради Дніпровського району, про визначення графіку, способу та місця спілкування дитини з батьком,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2020 року.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом               1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», не сплачений.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті                    5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. До касаційної скарги заявником додана копія посвідчення учасника бойових дій від 22 квітня 2020 року серії УБД № 030147. 
 
За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
 
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті               5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
 
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
 
Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною батьком, який мешкає окремо від дитини, визначення графіку, способу та місця спілкування дитини з батьком, тому відсутні підстави вважати, що справа, пов`язана із порушенням прав заявника як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.  
 
Таким чином, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом, оскільки заявником не надано доказів сплати судового збору, або документів, які б свідчили про наявність пільг щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 762 грн.
 
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми. 
 
Ураховуючи те, що предметом спору є одна вимога немайнового характеру за первісним позовом ОСОБА_2 (визначення місця проживання дитини разом з матір`ю), одна вимога немайнового характеру за первісним позовом ОСОБА_1 (усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною батьком, який мешкає окремо від дитини),                    одна вимога немайнового характеру за зустрічним позовом                        ОСОБА_2 (визначення графіку, способу та місця спілкування дитини з батьком), заявник має сплатити судовий збір у розмірі                    4 228 грн 80 коп. (1762 х 0,4 х 3 х 200% = 4228,8).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до             УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначений статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею               392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 19 серпня        2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      В. С. Жданова