ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року	Львів	Справа № 300/2058/19 пров. № А/857/4983/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Матковської З.М.,
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 28 лютого 2020 року (суддя Біньковська Н.В., ухвалене в місті Івано-Франківську о 10:42, повний текст складено 10.03.2020) у справі № 300/2058/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області   про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 16.05.2019,-
                                                       ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0118775-5413-0913 від 16.05.2019.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 28 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №0118775-5413-0913 від 16.05.2019 в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1423,11 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління ДПС в Івано-Франківській області оскаржило його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що податковим органом правомірно визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 2749,44 грн. Вказує, що відповідно до інформації яка міститься в електронній базі даних органу ДФС позивач володіє об`єктом житлової нерухомості за адресою вул. Козацька 36, с.Угринів Тисменицький район Івано-Франківської області, загальною площею 267,7 м2. Відтак вважає, що. податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.
Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Позивач будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Заслухавши суддю-доповідача та представника аапелянта, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи (витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2013) вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності, зокрема, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ), загальною площею 189,7 м2, господарська будівля (літера Б) загальною площею 78 м2.
Відповідно до рішення Угринівської сільської ради Тисменицького району від 29.01.2016 на території с.Угринів Тисменицького району з 2016 року встановлено ставки податків і зборів, в тому числі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема: для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового)  року за 1 м2 бази оподаткування; для об`єктів нежитлової нерухомості (господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких  належать сараї хліви гаражі літні кухні майстерні вбиральні погреби навіси котельні бойлерні  трансформаторні підстанції тощо), що перебувають у власності фізичних осіб  - у розмірі 0,01% розміру заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м2 бази оподаткування.
Відтак відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 16.05.2019 №0118775-5413-0913 яким визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 2749,44 грн.
В подальшому позивач оскаржив дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку та, за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 16.05.2019 № 0118775-5413-0913, ДПС України керуючись главою 4 ПК України, скаргу позивача залишено без розгляду. 
Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1 оскаржив його, звернувшись в суд з даним позовом.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що при розрахунку вказаного податкового зобов`язання відповідач для об`єкта нежитлової нерухомості гаража площею 78 м2 застосував ставку податку, визначеного для об`єкта житлової нерухомості, внаслідок чого позивачу зайво нараховано 1423,11 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Статтею10 ПК України передбачено, що податок на майно належить до місцевих податків.
Як передбачено підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 та підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
Відповідно до п.п. 14.1.129 п.14.1 ст.14 ПК України, об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки. Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи, зокрема - житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень 
Як передбачено підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.
Відповідно до п.п. 266.3.1., 266.3.2.  п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з пп.266.4.1, 266.4.2  п.266.4 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів. Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 266.7 ст.266 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Відповідно до п.п. 266.7.1. п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Судом першої інстанції вірно зазначено та матеріалами справи підтверджено, що за позивачем зареєстровано житловий будинок в якому житлова площа 189,7 м2 і господарська будівля (нежитлове приміщення) площею 78 м2. 
Колегія суддів зазначає, що згідно підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України та підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України вказані об`єкти нерухомості належать до об`єкту житлової нерухомості та об`єкту нежитлової нерухомості, відповідно. При цьому, площа житлової нерухомості становить 189,7 м2, а площа нежитлової нерухомості становить 78 м2.
Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що податок позивача на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за спірний період повинен становити 1326,33 грн., з яких 1297,47 грн. – за об`єкт житлової нерухомості ((189,7м2-120м2) х 18,615 (0,5 % розміру мінімальної заробітної плати) = 1297,47 грн.); 28,86 грн. – за об`єкт нежитлової нерухомості (78м2 х 0,37 (0,01% розміру заробітної плати) = 28,86 грн.)
Проте, при розрахунку вказаного податкового зобов`язання податковий орган для об`єкта нежитлової нерухомості гаража площею 78 м2 застосував ставку податку, визначеного для об`єкта житлової нерухомості, як наслідок судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що позивачу зайво нараховано 1423,11 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №0118775-5413-0913 від 16.05.2019 в частині визначення  суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1423,11 грн. підлягає скасуванню.  
Доводи апелянта  не спростовують висновків суду з вищенаведених мотивів, а судом першої інстанції  повно з`ясовано  обставини, що мають значення для справи  у відповідності до норм матеріального та процесуального права,  а тому  апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.   
Керуючись статтями  308, 315, 316, 321, 322, 325,  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 28 лютого 2020 року  у справі № 300/2058/19 без змін.    
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 17.07.2020