УХВАЛА

04 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/7281/19
провадження № К/9901/17748/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: В.М. Бевзенка, Я.О. Берназюка 

перевіривши касаційну скаргу Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Великомихайлівську селищну раду повторно розглянути на черговій сесії її клопотання від 15.10.2019 шляхом винесення рішення про надання їй в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби; зобов`язати Великомихайлівську селищну раду укласти з нею договори оренди земельних ділянок без проведення земельних торгів за рішенням сесії Великомихайлівської селищної ради.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року позов задоволено частково. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду та накладення штрафу за невиконання рішення суду задоволено частково.
Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №420/7281/19 протягом 30 днів з дня набрання законної сили вказаної ухвали суду.
Зобов`язано Великомихайлівську селищну раду Великомихайлівського району Одеської області подати у тридцятиденний строк з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання судового рішення.
Накладено на керівника Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області Жарську Тетяну Володимирівну, як керівника суб`єкта владних повноважень, штраф в розмірі 40540 грн. 
Стягнення штрафу здійснено відповідно до частини третьої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом стягнення половини суми штрафу, що становить 20270 грн на користь ОСОБА_1 та іншу половину, що становить 20270 грн стягнуто до Державного бюджету України.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині накладення штрафу, Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2020 року відкрито касаційне провадження.
У серпні 2020 року від ОСОБА_1 надійшли клопотання про закриття касаційного провадження у цій справі та відвід суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О. від розгляду справи                №420/7281/19.
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року клопотання скаржника про відвід суддів Коваленко Н.В. та Берназюка Я.О. визнано необґрунтованим та передану його до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розв`язання питання про відвід.
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід суддів Коваленко Н.В. та Берназюка Я.О. від участі у справі №420/7281/19.
Вирішуючи клопотання про закриття касаційного провадження, суд виходить з наступного. 
В обґрунтування клопотання про закриття касаційного провадження ОСОБА_1 вказує на те, що процесуальним законодавством не передбачено можливості касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу, після її перегляду в апеляційному порядку, а також постанови апеляційного суду. 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06).
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини другої цієї ж статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Такими ухвалами в силу пунктів 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України є ухвали щодо:
повернення заяви позивачеві (заявникові);
відмови у відкритті провадження у справі;
відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності;
залишення позову (заяви) без розгляду;
закриття провадження у справі;
відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;
заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Згідно з частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Виходячи з того, що частина друга статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскаржена ухвалу суду першої інстанції про накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу, а також постанова суду апеляційної інстанції за наслідками її перегляду касаційному оскарженню не підлягає. 
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані у цій справі судові рішення не може бути переглянуті Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному главою 2 розділу               ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, то згідно з частиною другою статті 339 цього Кодексу, касаційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №640/1266/19, 21 листопада 2019 року у справі №640/2306/19, 21 січня 2020 року у справі №629/1261/15-а, 02 квітня 2020 року у справі №1.380/2019/001145.
Керуючись статтями 13, 328, 333, 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження задовольнити.
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк