ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Осіпова О.О.
27 липня 2020 р.	Справа № 480/3427/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання – Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, - 
встановила:
02.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС (правонаступником якої є відповідач Слобожанська митниця Держмитслужби, далі – митний орган) про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000216/2 від 12.08.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки вартість товару, зазначена ним у митній декларації, належним чином підтверджується: рахунком-фактурою № 433753 від 08.07.2019 року; технічним паспортом автомобіля; митною декларацією країни відправника № 19DK00310021CDB4C2; платіжним дорученням в іноземній валюті від 10.07.2019 року; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02.08.2019 року. Отже, при декларуванні товару визначено його митну вартість, виходячи саме з ціни, що підлягала сплаті згідно з рахунком-фактурою № 433753 від 08.07.2019 року.
Зазначив, що графа 33 оскаржуваного рішення не містить передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України (далі – МК України) обґрунтованих підстав вважати, що ним заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.
Крім того, вказував, що графа 33 оскаржуваного рішення не містить інформації спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів щодо відомостей про ціни, сформованих у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндра двигуна, типу пального, технічного стану та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу, яка була використана. Не ґрунтується графа 33 оскаржуваного рішення і на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Таким чином, вважає, що подані документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом, в свою чергу, не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.
Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов   Слобожанська митниця Держмитслужби вказує, що після направлення позивачем до АСМО митної декларації відбулось спрацювання системи управління ризикам за кодом, зокрема, 105-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості…».
За результатами перевірки товаросупровідних документів, які надіслано до АСМО декларантом позивача, інспектором митниці встановлено факт відсутності документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля. Зокрема, при перевірці наданих документів виявлено, що в рахунку № 433753 від 08.07.2019 року, наданого під час митного оформлення автомобіля, продавцем та власником транспортного засобу зазначено юридичну особу - «gedsted autohandel a/s», в той час, як в технічному паспорті № НОМЕР_1 власником транспортного засобу зазначено фізичну особу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
Крім того, в технічному паспорті зазначено, що для зміни власника необхідно звертатися до Управління реєстрації моторних транспортних засобів. 
Також, при перевірці наданих документів виявлено, що у рахунку № 433753 від 08.07.2019 року вказано, що автомобіль після ДТП, проте не вказано перелік пошкоджень, в той же час у технічному паспорті № 1532744314935507 відмітки про ДТП відсутні. 
Посадовою особою митниці надіслано декларанту позивача повідомлення щодо надання додаткових документів, а саме: висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, які б відображали наявні пошкодження та вартість їх ремонту. 
Декларантом надано документи, що підтверджують право фірми GEDSTED AUTOHANDEL A/S здійснювати операції з продажу автомобілів. 
В той час, відповідач вказує, що надані документи не підтверджують зв`язок зазначеної фірми з власником транспортного засобу, зазначеному в технічному паспорті.
Так, зважаючи на те, що в рахунку від 08.07.2019 року зазначено про те, що даний автомобіль є після ДТП, та те, що згідно з правилами дорожнього руху, встановлених для транспортних засобів у Європейському Союзі, пошкоджений автомобіль, в тому числі й після ДТП, не має право самостійно пересуватися автомобільними дорогами, здійснивши огляд даного транспортного засобу, посадовою особою митниці надіслано декларанту повідомлення щодо надання підтверджуючих документів щодо перевезення даного автомобіля (договір на перевезення, оплата за перевезення, оплата при знятті автомобіля з обліку). 
Проте 12.08.2019 року декларант повідомив що, вище перелічених документів він не надаватиме. 
Тому, внаслідок виявлених розбіжностей, керуючись ч. 1 ст. 55 МК України, 12.08.2019 року відносно заявленого у МД товару відповідачем законно та обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000216/2, згідно з яким, заявлену ОСОБА_1 митну вартість товару скориговано до рівня 13.651 EUR.
У відповіді на відзив на позовну заяву позивач, крім доводів, викладених в позовній заяві, зазначив, що спрацювання профілю ризику, в розумінні положень МК України та Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 684 від 31.07.2015 року (далі – Порядок № 684), не є обґрунтованою підставою для відповідача вважати, що ним заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN; (YIN): НОМЕР_2 ; 2014 року випуску.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.
Судове рішення вмотивовано тим, що декларантом позивача надано достатньо документів для правильності визначення митної вартості транспортного засобу, та відповідно, відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів не взято до уваги подані позивачем документи, а саме: основним джерелом інформації про вартість товару є рахунок-фактура № 433753 від 08.07.2019 року, в якому ціна значиться як 5.000 Euro, та згідно з якою, продавцем автомобіля є Gedsted Autohandel A/S. Відтак, суд дійшов висновку що оскаржуване рішення відповідача прийняте не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому підлягає скасуванню.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач фактично наводить аналогічні доводи, що зазначені ним у відзиві на позов.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, які є фактично аналогічні заявам по суті в суді першої інстанції.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії
Пунктами 23, 29 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Частиною 1 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Судом установлено, що 01.08.2019 року декларантом позивача подано електронну митну декларацію (типу імпорт громадянами авто, після попередньої) № UA805220/2019/003916,  відповідно до 31 графи якої, до митного оформлення пред`явлено « 1. Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1шт. Марка VOLKSWAGEN. Модель SHARAN. Номер кузова ( НОМЕР_3 ): WVWZZZ7NZFV011449. Календарний рік виготовлення 2014. Модельний рік виготовлення 2014. Тип двигуна - дизельний, згідно з інформацією завода виробника відповідає вимогам екологічного класу «ЄВРО-5». Робочий об`єм циліндрів двигуна – 1968 см3. Тип кузова - універсал. Колір -чорний. Місць для сидіння, включаючи місце водія - 7. Колісна формула - 4x2. Призначений для перевезення людей. ЛФП (сколи, подряпини) по кузову. Пошкоджена передня частина автомобіля: бампер, капот, решітка, фари. Стрільнуті подушки безпеки водія та пасажира».
Разом із МД до митного органу подано такі скан-копії товаросупровідних документів, що стосуються транспортного засобу: акт про проведення огляду № UA205010/2019/232708; рахунок № 433753 від 08.07.2019 року; акт про проведення огляду № UA205010/2019/121517; висновок експерта № 010826154; висновок про походження товару № 01082615; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 1532744314935507.
При перевірці наданих документів виявлено, що в рахунку № 433753 від 08.07.2019 року, наданого під час митного оформлення автомобіля, продавцем та власником транспортного засобу зазначено юридичну особу - «gedsted autohandel a/s», в той час, як в технічному паспорті № НОМЕР_1 власником транспортного засобу зазначено фізичну особу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . 
Крім того, в технічному паспорті зазначено, що для зміни власника необхідно звертатися до Управління реєстрації моторних транспортних засобів.
Також, при перевірці виявлено, що у рахунку № 433753 від 08.07.2019 року вказано, що автомобіль після ДТП, але не вказано перелік пошкоджень, в той же час у технічному паспорті від 1532744314935507 відмітки про ДТП відсутні.
Посадовою особою митниці надіслано декларанту позивача повідомлення щодо надання додаткових документів, а саме : висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, які б відображали наявні пошкодження та вартість їх ремонту.
Декларантом надано документи, що підтверджують право фірми GEDSTED AUTOHANDEL A/S здійснювати операції з продажу автомобілів.
Згідно з правилами дорожнього руху, встановленими для транспортних засобів у Європейському Союзі, пошкоджений автомобіль, в тому числі й після ДТП, не має право самостійно пересуватися автомобільними дорогами, тому зважаючи на те, що в рахунку від 08.07.2019 року зазначено про те, що даний автомобіль є після ДТП та, здійснивши огляд даного транспортного засобу, посадовою особою митниці було надіслано декларанту повідомлення щодо надання підтверджуючих документів щодо перевезення даного автомобіля (договір на перевезення, оплата за перевезення, оплата при знятті автомобіля з обліку).
12.08.2019 року декларант повідомив, що вище перелічених документів він не надаватиме /а.с. 38/.
12.08.2019 року відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000216/2 /а.с. 11/, відповідно до якого, «Основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. В результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено наступне: для підтвердження митної вартості товару декларантом надано рахунок від 08.07.2019 року № 433753. Відповідно до рахунку, вартість товару складає 5.000 Euro. Наданий декларантом технічний паспорт (права власності) № 1532744314935507 від 07.10.2016 року свідчить, що даний автомобіль має іншого (відмінного) власника, який не співпадає з даними, заявленими у рахунку № 433753 від 08.07.2019 року та у гр. 2 експертної МД відправлення від 23.07.2019 року № 190К00310021СОВ4С2. В наданих документах відсутні відомості щодо наявних пошкоджень транспортного засобу, які б вплинули на вартість автомобіля. Без врахування витрат на транспортування оцінюваного товару до кордону України (відповідно до правил дорожнього руху встановлених для транспортних засобів у ЄС, пошкоджені автомобілі не мають права самостійно пересуватися автомобільними дорогами) та страхової плати, заявлена декларантом ціна продажу відновленого транспортного засобу відповідно до рахунку № 433753 від 08.07.2019 року не є достатньо об`єктивною. Відсутні будь-які документи, які підтверджують фактичну сплату за товар. Також відсутні висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару, які б підтверджували числове значення складової митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом додаткових документів не надано. Між декларантом і митним органом проведено консультацію. Другорядні методи визначення митної вартості: за ціною договору щодо ідентичних товарів (а) та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (б) не застосовувалися тому, що відсутня інформація по операціях з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях що і оцінювані товари та не вироблені в тій же країні, що й товари, які оцінюються. Другорядні методи визначення митної вартості: на основі віднімання вартості (в) та на основі додавання вартості (обчислена вартість) (г) не використовувалися з причин відсутності необхідної інформації. Підстави для визначення митної вартості: цінова інформація щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України: МД № UА205010/2019/003057 від 21.02.2019 року. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу ДФС про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом ДФС; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу в розмірі, визначеному органом ДФС відповідно до частини сьомої цієї статті. Декларант або уповноважена особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду».
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
За приписами п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості контролюючий орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
Таки чином, колегія суддів зазначає, що єдиними підставами, що надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме: у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем надано рахунок-фактуру № 433753 від 08.07.2019 року, в якому ціна значиться, як 5.000 Euro, та згідно з якою, продавцем автомобіля є Gedsted Autohandel A/S. Саме на користь зазначеного товариства позивачем було проведено оплату /а.с. 21, 22/.
Крім того, в наявному в матеріалах справи платіжному дорученні від 10.07.2019 року /а.с. 22/ ціна товару також вказана, як 5.000 Euro.
При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), оскільки відповідач не надав суду належних доказів, який би спростував зміст рахунку № 433753 від 08.07.2019 року, в тому числі, будь-які відомості щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 5.000 Euro та/або іншої суми за відчужений транспортний засіб.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем надано достатньо документів для правильності визначення митної вартості транспортного засобу, відповідно, відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів помилково не взято до уваги подані позивачем додаткові документи, де чітко зазначено вартість автомобіля.
При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Колегія суддів зауважує, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом 2 г (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 МК України.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.
Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року, - без змін. 
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
Постанова у повному обсязі складена і підписана 06 серпня 2020 року.