УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 липня 2020 року
м. Київ
справа № 344/1962/19
провадження № 61-10218ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Івано-Франківський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про виключення відомостей про батька з актового запису,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Івано-Франківський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про виключення відомостей про батька з актового запису.
Позовна заява мотивована тим, що сторони з 05 березня 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом актів цивільного стану Івано-Франківського управління юстиції за актовим записом №264. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . При реєстрації народження сина в силу вимог частини 1 статті122 СК України його записано батьком дитини. Згідно «Звіту по тесту на батьківство» ID 23863 від 24 січня 2019 року лабораторії "GENORAMA LLC" він не є біологічним батьком дитини. Просив суд виключити відомості про батька з актового запису.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Івано-Франківський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про виключення відомостей про батька з актового запису відмовлено.
На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Парфана Т. Д. про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено.
Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:
Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» навпроти графи «Прізвища ініціали чоловіка» на заяві пацієнтів щодо застосування допоміжних репродуктивних технологій від 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 , чи іншою особою?
Проведення експертизи доручено Івано-Франківському відділенню Київського НДІСЕ (м.Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 23 А).
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
Надано в розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 344/1962/19 провадження № 22-ц/4808/529/20.
Зобов`язано державний заклад «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я (вул. Чорновола, 49, м. Івано-Франківськ) протягом трьох  днів  направити  суду  оригінал  заяви  пацієнтів   ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 року щодо застосування допоміжних репродуктивних технологій.
Зобов`язано ОСОБА_1 надати суду зразки свого підпису у кількості не менше 20 (двадцяти) підписів, протягом 10 (десяти) робочих днів з дня оголошення ухвали.
Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 та зобов`язано його здійснити оплату за проведення експертизи.
Ухвалено на час проведення експертизи провадження у справі зупинити. Для проведення експертизи направити до експертної установи матеріали справи.
Встановлено 2-х місячний строк для проведення експертизи, з часу отримання ухвали суду апеляційної інстанції, який може бути продовжений за вмотивованим клопотанням керівника експертної установи.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, Івано-Франківський апеляційний суд виходив із того, що для перевірки доводів апеляційної скарги, повного з`ясування обставин справи необхідно дослідити чи підпис на заяві пацієнтів щодо застосування допоміжних   репродуктивних   технологій   від   02   квітня   2018 року виконано ОСОБА_1 . 
Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи, провадження у справі слід зупинити.
Не погоджуючись із ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року, ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати зазначене судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ухвала апеляційного суду про призначення експертизи у справі не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, тому вказане судове рішення в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Щодо касаційної скарги оскарження ухвали в частині зупинення провадження касаційний суд дійшов наступного висновку.
З аналізу статті 389 ЦПК України убачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (частина друга статті 392 ЦПК України).
ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення у частині зупинення провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України суду надано право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи. 
Проведення судової почеркознавчої експертизи може потребувати певного тривалого періоду часу й існує обґрунтована необхідність зупинити провадження у справі на час проведення такої експертизи, що є правом суду.
Призначення експертизи у цивільних справах допускається під час судового розгляду. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства України.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.
Апеляційний суд правильно вказав, що зупинення провадження у справі є доцільним і процесуально обґрунтованим, оскільки, зупиняючи провадження у справі на час проведення експертизи, суд скористався правом, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України.
Висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані. 
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 , на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року суд відмовляє. 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Івано-Франківський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про виключення відомостей про батька з актового запису.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                           Є. В. Петров
С. Ю. Мартєв
В. М. Сімоненко