ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4405/20 Справа № 180/1991/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном та визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном та визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2018 року вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Вона надала згоду на реєстрацію у вказаному будинку  ОСОБА_1 , оскільки їй потрібна була реєстрація для працевлаштування у м.Марганець. З моменту реєстрації  ОСОБА_1  в будинку не проживала, її місцезнаходження не відоме. ОСОБА_2 зазначає, що у зв`язку з реєстрацією  ОСОБА_1 у її будинку, вона не має можливості вільно розпоряджатися своїм майном як власник. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд усунути їй перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 . 
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Усунуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 . Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 05 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення дл я справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2018 року (а.с.8).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 22 жовтня 2018 року за  ОСОБА_2 зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_1 (а.с.10).
За згодою ОСОБА_2 відповідач  ОСОБА_1 з 08 квітня 2019 року зареєстрована у будинку  АДРЕСА_1 , про що також зазначає позивач у позовній заяві (а.с.2-4, 18).
З копії домової книги вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у будинку  АДРЕСА_1 (а.с.11-13).
08 жовтня 2019 року головою квартального комітету № 52 Марганецької міської ради Винник Л.М., в присутності мешканців АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 ( буд.3 ), ОСОБА_4 ( буд.5 ) та ОСОБА_5 (буд.10) складено акт про те, що ОСОБА_1 , 1962 року народження, не проживає в будинку АДРЕСА_1 з квітня 2019 року (а.с.14).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на те, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , а відповідача зареєстрована у вказаному будинку та в ньому не проживає, комунальні послуги не сплачує, тягар утримання майна не несе, порушує права ОСОБА_2 як власника, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з вимогами ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Частиною 1 ст. 405 ЦК України визначено, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає прав на користування цим житлом у разі відсутності , члени сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пунктом 10 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснено судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Встановлено, позивач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2018 року (а.с.8).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 22 жовтня 2018 року за  ОСОБА_2 зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_1 (а.с.10).
За згодою ОСОБА_2 відповідач  ОСОБА_1 з 08 квітня 2019 року зареєстрована у будинку  АДРЕСА_1 , про що також зазначає позивач у позовній заяві (а.с.2-4, 18).
З копії домової книги вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у будинку  АДРЕСА_1 (а.с.11-13).
08 жовтня 2019 року головою квартального комітету № 52 Марганецької міської ради Винник Л.М., в присутності мешканців АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 ( буд.3 ), ОСОБА_4 ( буд.5 ) та ОСОБА_5 (буд.10) складено акт про те, що ОСОБА_1 , 1962 року народження, не проживає в будинку АДРЕСА_1 з квітня 2019 року (а.с.14).
ОСОБА_2 , звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що з моменту реєстрації  ОСОБА_1  в будинку не проживала, її місцезнаходження не відоме, з реєстрації не знята, у зв`язку з цим вона не має можливості вільно розпоряджатися своїм майном як власник (а.с.2-4).
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року у справі №180/2252/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, було частково задоволено позовні вимоги  ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, передані їй в якості авансу у розмірі 32 640 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат у справі (а.с.66, 67).
Із вказаного рішення суду вбачається, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник у вказаній справі щодо будинку АДРЕСА_1 . 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року залишено без змін (а.с.68-70).
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  зазначала, що у березні 2019 року позивач виставила на продаж належний їй спірний будинок, який вона мала намір придбати та між сторонами був підписаний попередній договір і сплачено аванс. У свою чергу зі згоди ОСОБА_2  ОСОБА_1 зареєструвана у вказаному будинку з 08 квітня 2019 року, де вона проживає з моменту реєстрації, сплачує комунальні платежі (а.с.34, 35).
На підтвердження свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 надала акт від 14 лютого 2020 року, складений головою квартального комітету Марганецької міської ради Винник Л.М., в присутності мешканців АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 ( буд.1-А ) про те, що ОСОБА_1 , 1962 року народження, проживає в будинку АДРЕСА_1 з квітня 2019 року (а.с.39).
Також, на підтвердження свого проживання у спірному будинку ОСОБА_1 надала довідку №302 від 17 серпня 2019 року, складену головою квартального комітету Марганецької міської ради Винник Л.М. (а.с.40).
Суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи позовної заяви позивача та не з"ясував, чи дійсно відповідач не проживає у вказаному будинку. 
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном та визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном та визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням - скасувати. 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном та визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді