ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3319/20 Справа № 205/8193/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
        за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року у справі за позовом органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради діючого в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2019 року позивач діючи в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.
       В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на обліку в управлінні-службі у справах дітей з 01.08.2019 року перебувають діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як діти, які опинились у складних життєвих обставинах.
       Мати дітей – ОСОБА_1 вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається, не піклується про стан їх здоров`я, не створює належних умов для проживання та розвитку дітей.
       В наслідок бездіяльності матері створилися умови, які шкодять інтересам дітей, у зв`язку з чим позивач просить суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні до її дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-5).
       Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року позовні вимоги органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради діючого в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_1 , третя особа: КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав — задоволено.
        ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.42-44).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.49-54).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.11).
        ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.12).
       Відомості про батька дітей внесено на підставі ч.1 ст.. 135 СК України (а.с.20,21).
       Діти перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах по категорії дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.8,9).
       Комісією управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради складено акти обстеження умов проживання за адресою мешкання родини ОСОБА_6 , де мешкають діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартирі АДРЕСА_1 (а.с.14-17), із яких вбачається, що родина проживає у двокімнатній квартирі, умови проживання є незадовільними, в кімнатах брудно, розкидані речі. Для дітей є спальні місця, невелика кількість одягу та взуття.
       Родина складається із п`яти осіб: мати - ОСОБА_1 , дідусь - ОСОБА_7 , дядько - ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
       На підставі постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП з приводу невиконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Висновком комісії органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 1/14-143 від 20.09.2019 року, яка розглянула питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , у відношенні її дітей – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано за доцільне позбавити її батьківських прав (а.с.6-7).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дітей, оскільки мати дітей – ОСОБА_1 не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, періодично залишає без нагляду, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своїх дітей. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.
       У пункті 16 Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року - зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
       Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
       Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
       Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Приймаючи до уваги, що надані позивачем докази кожен окремо та у своїй сукупності свідчать про доведеність факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дітей протягом тривалого часу, при цьому протягом розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції жодного доказу на спростування тверджень позивача та висновків суду першої інстанції не надано, колегія суддів не може визнати твердження апелянта щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків переконливими та достовірними, оскільки вони не підтверджені жодним належним доказом.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки мати дітей – ОСОБА_1 , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, періодично залишає без нагляду, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своїх дітей. 
       Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.
       Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
       На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: