П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/4464/19
Провадження № 22-ц/4815/910/20

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Бердій М.А.
Рішення суду першої інстанції
(вступна і резолютивна частини) ухвалено:
12.6.2020у м. Рівне Рівненської області
Повний текст рішення складено: не зазначено 

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: Державний вищий навчальний заклад "Рівненський коледж економіки та бізнесу";
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління Держпраці у Рівненській області і Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області;

за участі: представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління Держпраці у Рівненській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Рівненській області; про визнання недійсним та скасування наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати, визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт про нещасний випадок,
в с т а н о в и в:
У березні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом, вимоги якого згодом було збільшено, до Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу" (далі – ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу"), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління Держпраці у Рівненській області (далі – Управління Держпраці) та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Рівненській області (далі – Управління Фонду соцстрахування); про визнання недійсним та скасування наказу відповідача від 06.08.2018 №32-о про надання відпустки без збереження заробітної плати; визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характер від 10.12.2018, що складений на підставі проведеного відповідачем розслідування, і затвердженим керівником ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" 10.12.2018; визнання нещасного випадку, який стався з позивачем 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території відповідача у м. Рівне, вулиця Київська, 53, таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язання ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року на території відповідача у м. Рівне, вулиця Київська, 53. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано недійсним та скасовано наказ директора ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" від 06 серпня 2018 року №32-о про надання відпустки без збереження заробітної плати позивачу.
Визнано недійсним акт №22 про нещасний випадок невиробничого характеру з ОСОБА_1 від 10 грудня 2018 року, який складений на підставі розслідування, проведеного ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу", що затверджений директором 10 грудня 2018 року.
Визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" за адресою: м. Рівне, вулиця Київська, 53.
Зобов`язано відповідача скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався із позивачем 08 серпня 2018 року на території ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" за адресою: м. Рівне, вулиця Київська, 53.
Стягнуто із ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" в дохід держави 3 073, 60 гривень судового збору.
Стягнуто із ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" на користь ОСОБА_1 900, 48 гривень витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи.
У поданій апеляційній скарзі відповідач покликається на незаконність і необґрунтованість рішення суду, що полягали у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права. 
На її обґрунтування зазначалося про визнання того факту, що з 06 серпня 2018 року ОСОБА_1 дійсно перебував у відпустці без збереження заробітної плати по 09 серпня 2018 року. Тому вважає, що травмування працівника відбулося не під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків. При цьому не згоден із висновком експерта №1.1-222/19 від 20.08.2019, оскільки він викликає сумніви через взяття експертом до уваги рукописного тексту автобіографії позивача, а не його експериментальних зразків почерку. 
Посилався на розбіжності, які вказувалися ОСОБА_1 у поясненнях від 05 листопада 2018 року при розслідуванні нещасного випадку, який стався 08 серпня 2018 року о 17 год. 20 хв., як падіння з висоти з власної необережності при виконанні особистих справ, тоді як у позовній заяві вже зазначалося про виконання робіт з упорядкування території коледжу безпосередньо за дорученням керівника.
З картки швидкої медичної допомоги №18 від 08.08.2018 вбачається, що виклик відбувся за адресою, де знаходився ОСОБА_2 , який не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, а не до позивача. З цієї інформації видно, що по приїзді швидкої допомоги чоловік спав на вулиці брудний, неохайний, самостійно пересуватися не міг і від нього поширювався запах алкоголю; на тім`яній ділянці була забійна рана з рівними краями. Після обробки рани загальний стан ОСОБА_3 був задовільний.
Також заявник посилався на лист №1-9/792 від 07.11.2018 Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня", де зафіксовано факти відсутності звернень 08 серпня 2018 року позивача за медичною допомогою в приймально-діагностичне відділення. У листі тимчасової втрати непрацездатності лікарні, який датовано 10 серпня 2018 року, значиться причина непрацездатності ОСОБА_1 як "Невиробнича травма-5".
Окрім того, Управлінням Фонду соцстрахування причин для розслідування нещасного випадку на виробництві встановлено не було, а тому нещасний випадок невиробничого характеру розслідувався відповідно до "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 №270.
З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийнявши нове судове рішення – про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.
У поданому відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Спічек Г.В., вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу – відхилити. При цьому покликалася на необґрунтованість доводів та аргументів заявника, оскільки попередньо у роз`ясненнях ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" на лист від 29.11.2018 про обставину перебування позивача у відпустці не вказував. Згодом в акті від 10.12.2018 ця обставина вже згадувалася.
Вважає, що підстав для сумнівів у висновку експерта-почеркознавця немає, адже експертизу проведено на підставі власноручно написаної позивачем автобіографії, тоді як його права рука частково втратила свої функції, в т.ч. і можливість писати. 
Крім цього, ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" при проведенні розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 як такого, що не пов`язаний з виробництвом, так і не з`ясував обставин події, не встановив свідків і причин.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив і з доведеності та обґрунтованості позову, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 отримав виробничу травму під час виконання 08 серпня 2018 року безпосередніх трудових обов`язків за дорученням роботодавця. Внаслідок падіння з висоти близько 150 см знаходився у важкому стані з переломовивихом С6-С7 хребців з забоєм спинного мозку, з порушенням функцій тазових органів, з огляду на що перебував протягом часу із 10 серпня 2018 року по 03 грудня 2018 року на амбулаторному та стаціонарному лікуванні.
Натомість ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" було видано наказ на задоволення заяви ОСОБА_1 про надання йому відпустки без збереження заробітку, час якої збігався із днем травмування, у зв`язку з чим комісією роботодавця було складено акт №22 про нещасний випадок невиробничого характеру. З рішенням роботодавця погодилося і Управління Фонду соцстрахування, покликаючись на додержання "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 №270.
В судовому засіданні було призначено судову почеркознавчу експертизу, висновком якої спростовано доводи відповідача про власноручне написання позивачем заяви щодо надання чотириденної відпустки без збереження заробітної плати, що засвідчило той факт, що травмування ОСОБА_1 відбулося саме під час виконання ним трудових обов`язків.
З огляду на наведений висновок експерта в сукупності з іншими доказами у справі визнано недійсним та скасовано наказ відповідача від 06 серпня 2018 року №32-о про надання відпустки без збереження заробітної плати позивачу; визнано недійсним акт №22 про нещасний випадок невиробничого характеру з ОСОБА_1 від 10 грудня 2018 року; визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, нещасний випадок, який стався з позивачем 08 серпня 2018 року через падіння з висоти на території ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" та зобов`язано відповідача скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався із позивачем 08 серпня 2018 року на території ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу" за адресою: м. Рівне, вулиця Київська, 53.
Проте з такими висновками погодитися не можна.
Як з`ясовано судом, з 11 травня 2018 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи слюсарем у ДВНЗ "Коледж економіки та бізнесу".
З доводів позивача видно, що 08 серпня 2018 року він під час виконання трудових обов`язків, збираючи гілля дерев на території роботодавця, порвав штани. Маючи намір перевдягнутися, пішов у побутову кімнату, по шляху до якої біля будинку АДРЕСА_1 підсковзнувся на шкірці кавуна і впав з бетонного парапету з висоти близько 150 см. Тоді ж о 15 год. 44 хв. за дзвінком випадкового перехожого позивача було доставлено каретою швидкої допомоги в приймально-діагностичне відділення центральної міської лікарні. Оскільки був непритомний й інших документів при ньому не знаходилося, тому запис про нього було внесено на підставі посвідчення іншої особи, яке знаходилося у кишені штанів, як ОСОБА_4 . При цьому сам ОСОБА_1 знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння, що також зафіксовано у документах, складених 08 серпня 2018 року Станцією швидкої допомоги м. Рівне та довідках про результати обґрунтованості видачі і продовження та правильності оформлення листка непрацездатності. 
Ці факти визнаються й самим позивачем.
Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" нещасний випадок – це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
В силу вимог ст. ст. 13, 22 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку. для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.
Згідно зі ст.ст. 153, 171 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
"Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, передбачено процедуру здійснення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності або у їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах.
Пункти 7, 14, 15 даного "Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві" вказують, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.
Комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її створення. зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію, (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.
Обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства, або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його вибуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця. 
За даними виписного епікризу №14982 Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 10 серпня 2018 року по 21 вересня 2018 року. Травма отримана за невиявлених обставин 08 серпня 2018 року, доставлений у ПДВ ЦМЛ 10 серпня 2018 року у важкому стані з переломовивихом С6-С7 хребців із забоєм спинного мозку та порушенням функцій тазових органів. В зв`язку з травмою з 10 серпня 2018 року по 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що стверджено перевіреними судом листами непрацездатності серії АДО №001799, серії АДН №993842, серії АДО №000842, серії АДН №993250, серії АДН №993629, серії АДН №993544. Як причину непрацездатності вказано невиробничі травми.
В подальшому, 29 листопада 2018 року, позивач звернувся до роботодавця із письмовою заявою про отримання акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який стався 08 серпня 2018 року.
Судом зі змісту роз`яснень щодо розслідування невиробничого нещасного випадку, що трапився з позивачем, №320/01-10/05 від 05.12.2018, встановлено, що, зі слів потерпілого, випадок травмування стався з необережності при вирішенні особистих питань життєдіяльності. Сама подія трапилася 08 серпня 2018 року о 17 год. 20 хв. по вулиці Київська, 53, у м. Рівне. Після травмування йому було надано медичну допомогу із зверненням до приймально-діагностичного відділення Рівненської центральної міської лікарні 08 серпня 2018 року, куди доставлено каретою швидкої медичної допомоги. Однак комісія, що була створена роботодавцем задля розслідування обставин нещасного випадку, з`ясувала, що 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, а лише 10 серпня 2018 року близько 12 години був доставлений з дому та госпіталізований у нейрохірургічне відділення КНП "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради. При цьому листок непрацездатності також датовано 10 серпня 2018 року. Тому з огляду на відсутність свідків події, невідповідність свідчень потерпілого і встановлених обставин комісія зробила висновок про неможливість проведення об`єктивного розслідування випадку травмування, з`ясування дійсних причин, умов, обставин нещасного випадку, місця настання події травмування та стану потерпілого, що зумовили нещасний випадок.
Безперечним є і той факт, що саме 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 був доставлений каретою швидкої допомоги до Комунального некомерційного підприємства "Рівненська міська лікарня" Рівненської міської ради біля 15 години 08 серпня 2018 року, де було зафіксовано факт отримання ним забійної рани тім`яної ділянки голови з рівними краями за гострого алкогольного сп`яніння (а.с. 18). Тобто травми хребта 08 серпня 2018 року медичними спеціалістами виявлено не було.
Між тим, з виписного епікризу №14982 (а.с. 17) вбачається, що, зі слів самого позивача, травму він отримав 15 серпня 2018 року близько 15 години, впавши з воза при перевезенні соломи. Травма полягала у переломовивихах С6-С7 хребців з забоєм спинного мозку важкого ступеня у виді верхнього дистального парапарезу, нижньої параплегії, порушенні функції тазових органів.
При цьому до Комунального некомерційного підприємства "Рівненська міська лікарня" Рівненської міської ради його повторно було доставлено каретою швидкої допомоги вже 10 серпня 2018 року, тобто через два дні після події травмування, на якій наполягав сам позивач.
Довідками МСЕК серії АВ №0951699 стверджується, що з 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності з причини загального захворювання.
10 грудня 2018 року комісією з розслідування нещасного випадку, утвореної відповідно до "Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 №270, складено акт №22. Акт за формою Н-1 відповідачем складено не було через неможливість встановлення обставин, за яких було отримано травму, а тому констатовано, що причиною травмування була особиста необережність ОСОБА_1 . В акті зазначено, що позивач протягом часу із 06 серпня по 09 серпня 2018 року знаходився у відпустці без збереження заробітної плати.
На звернення позивача до Управління Фонду соцстрахування від 18 грудня 2018 року листом №11-01-09-03 від 18 січня 2019 року було повідомлено, що ОСОБА_1 відмовлено у проведенні розслідування нещасного випадку на виробництві відповідно до "Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, з огляду на нещасний випадок, який визнано випадком невиробничого характеру який повинен і розслідуватися згідно із "Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 №270.
З довідок про результати перевірки обґрунтованості видачі та продовження, правильності оформлення листа непрацездатності серії АДО №001799, виданого ОСОБА_1 КНП "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради та про результати перевірки первинної медичної документації щодо факту надання лікарняної допомоги позивачу цим само медичним закладом вбачається, що з огляду на перебіг та отримані травми ОСОБА_3 (відповідно до посвідчення), який був доставлений 08 серпня 2018 року в Комунальне некомерційне підприємство "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради з закритою черепно-мозковою травмою, забійною раною тім`яної частини голови, гострою алкогольною інтоксикацією, та ОСОБА_1 – є однією і тією ж само особою. Як з`ясовано, цей факт не заперечується і самим позивачем.
Отже, в матеріалах справи містяться несумісні, непослідовні і повністю розбіжні між собою обставини події, за якої трапився нещасний випадок, що судом попередньої інстанції було залишено без уваги. При цьому сам позивач у поясненнях плутався та надавав неузгоджені, різні за своїм змістом, а тому необґрунтовані, покликання.
Повно і правильно виконавши вимоги закону щодо розслідування нещасного випадку, комісія роботодавця підставно не встановила, що подія, за якої трапився нещасний випадок, та інвалідність позивача, що настала згодом, перебувають у причинному зв`язку між собою і є взаємопов`язаними.
Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегією суддів також береться до уваги, що під час травмування 08 серпня 2018 року позивач перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації.
Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг, якщо мали місце, зокрема, навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку.
Відтак стан гострої алкогольної інтоксикації ОСОБА_1 також є, на думку колегії суддів, якраз тим станом, який унеможливлює визнання нещасного випадку, що трапився із ОСОБА_1 , як такого, що стався на виробництві. Також враховується й об`єктивна неможливість з`ясування обставин, за яких відбулася сама спірна подія, оскільки сам позивач за різних обставин та непослідовно вказував про зовсім інші час, місце, контекст та походження травми, що зафіксовано документально і докази про що містяться в матеріалах справи.
Окрім цього, апеляційним судом враховується і обставина розриву в часі, що полягає у тому, що 08 серпня 2018 року позивач (записаний Станцією швидкої допомоги м. Рівне як ОСОБА_5 ) отримав травму у виді забійної рани тім`яної ділянки голови, тоді як із переломовивихами С6-С7 хребців спинного мозку, що було підставою для встановлення йому інвалідності першої групи, він звернувся лише через два дні, а саме 10 серпня 2018 року.
Натомість судом було враховано висновок експерта від 20.08.2019 №1.1-222/19 у судовій почеркознавчій експертизі, за яким рукописні записи в примірнику автобіографії ОСОБА_1 та в заяві про надання відпустки без збереження заробітної плати від 06 серпня 2018 року виконані різними особами.
Однак за наведеного вказаний висновок експерта істотного значення для правильності вирішення справи не має і спростовується перевіреними та оціненими судом апеляційної інстанції об`єктивними та переконливими доказами.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
У справі "Рябих проти Росії" (заява №52854/99, рішення від 24 липня 2003 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення мають використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.
Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Мотивами для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову ОСОБА_1 в позові відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу" задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року скасувати.
ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління Держпраці у Рівненській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Рівненській області; про визнання недійсним та скасування наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати, визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт про нещасний випадок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 23.09.2020

Головуючий :                                                                 С.В. Хилевич

Судді:                 Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків