Ухвала
02 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 520/21140/18
провадження № 61-7092ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду містаОдеси від 21 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, надання щорічної оплачуваної відпустки та її оплати, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, стягнення неправомірно утриманої суми із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за весь час затримки розрахунку при звільненні,
встановив:
27 грудня 2018 року    ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов`язки голови Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі  -             ДП «АМПУ») № 478-к від 30листопада 2018 року «Про звільнення»;
поновити    ОСОБА_1 на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ»;
стягнути з ДП «АМПУ» на користь    ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення (30 листопада 2018 року) до дня поновлення на роботі, виходячи із суми середньоденної заробітної плати у розмірі  4 037,48 грн;
зобов`язати ДП «АМПУ» надати    ОСОБА_1 невикористану щорічну відпустку тривалістю 64 дні та 6 днів щорічної відпустки, що додатково нараховуються під час перебування у ній, та оплатити ці дні у встановленому законом порядку;
стягнути з ДП «АМПУ» на користь    ОСОБА_1 заробітну плату у виді матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з відпусткою в розмірі його посадового окладу - 52 000 грн;
стягнути з ДП «АМПУ» на користь    ОСОБА_1 неправомірно утриману суму із заробітної плати у розмірі 116 905, 07 грн;
стягнути з ДП «АМПУ» суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи із суми середньоденної заробітної плати у розмірі 4037,48 грн;
стягнути з ДП «АМПУ» на користь    ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня    2020 року, з урахуванням ухвали 17 липня 2019 року і додаткового рішення від      17 липня 2019 року позов   ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки голови                 ДП «АМПУ» №478-к від 30листопада 2018 року «Про звільнення», яким начальника служби підводних гідротехнічних споруд    ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 30 листопада 2018 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату.
Поновлено    ОСОБА_1 на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ».
Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь    ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 01 грудня 2018 року по         21 червня 2019 року, в сумі 553 134, 76 грн.
Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь    ОСОБА_1 неправомірно утримані із заробітної плати 116 905, 07 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду, в частині поновлення        ОСОБА_1 на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ».
Допущено негайне виконання рішення суду, в частині стягнення на користь  ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 84 787, 08 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
04 серпня 2020 року    ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду містаОдеси від            21 червня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня  2020 рокуу зазначеній вище справі.
Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року         № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу              COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня  2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 серпня 2020 року.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року            № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку                 з поширеннямкоронавірусної хвороби (COVID-19), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно положень якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширеннюкоронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею            390 цього Кодексу (строк касаційногооскарження), продовжуються на строк дії такого карантину.
Пунктом 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України від 18 червня    2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби     (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантійу зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби         (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, касаційна скарга подана у межах процесуального строку на касаційне оскарження.
Підставами касаційного оскарження рішення Київського районного суду містаОдеси від 21 червня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від         12 березня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суди в оскаржуваних судових рішенняхзастосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановахВерховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права         у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 02 жовтня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            В. О.  Кузнєцов
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук