Номер провадження: 22-ц/813/6224/20 
Номер справи місцевого суду: 499/981/19
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р. М.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

       розглянула  в порядку спрощеного позовного провадження  без повідомлення  учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Іванівського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА:
В листопаді  2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.04.2014 року у загальній сумі 12641,00 гривень, яка складається з:
8489,20 грн - заборгованості за тілом кредиту; 
2613,76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 
459,90 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 
500,00 грн - штраф (фіксована частина);
578,14 грн - штраф (процентна складова) 

Вимоги обґрунтовував тим, що 30.04.2014 року між позивачем та відповідачем  укладено договір б/н про надання кредиту у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання, згідно умов договору щодо повернення коштів належним чином, в результаті, станом на 18.08.2019 року, у зв`язку з зазначеним утворилась заборгованість - в сумі 12641,00 грн.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що нею підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складена між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач, відповідно до умов договору, виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів. Відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту, сплати процентів та штрафу, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав
У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12641,00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Заочним рішенням Іванівського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 рокув задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено. 
10.03.2020 року не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішенням Іванівського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 24.06.2020 року. 

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:
ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним, необґрунтованим, безпідставним, та висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення суду. 
Зокрема посилається на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що 17.10.2017 року був відкритий картковий рахунок на імя відповідача та видано йому картку № № НОМЕР_1 , яка в подальшому пере випускалася та на картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн. 
Зазначив, що суд не звернув увагу, що відповідач користувався грішми та частково їх погашав, підписуючи анкету-заяву він погоджувався з розміром нарахованих відсотків та неустойки. 
Одночасно відповідач посилається на те, що відповідач самостійно не вносив кошти на погашення заборгованості за сервісом «Миттєва розстрочка», та заборгованість за даною послугою погашалася Банком за рахунок овердрафту встановленого на кредитну картку, в результаті чого заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. простроченим тілом кредиту є більшою, ніж сума встановленого кредитного ліміту.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:
Матеріалами справи, встановлено, що 30.04.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
30.04.2014 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій зазначив особисту інформацію про себе: паспортні дані, ідентифікаційний податковий номер, місце проживання, реєстрації та контактний телефон (а.с.9).
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку (а.с. 9- 27).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 18.08.2019 року по кредитному договору б/н від 30.04.2014 становить 12641,00 гривень, яка складається з:
-8489,20 грн - заборгованості за тілом кредиту; 
-2613,76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 
-459,90 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 
-500,00 грн - штраф (фіксована частина);
-578,14 грн - штраф (процентна складова) 

Погашення заборгованості за тілом кредиту становить 747,60 грн, погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3113,02 грн (а.с.7-8).
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до наступного.
Відмовляючи в задоволенні позовної заяви районний суд виходив з того, що , позивачем не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а також не доведено, що саме такі умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку, як зазначені позивачем у позовній заяві, розумів відповідач підписуючи Заяву про надання банківських послуг в Приватбанк.
При цьому суд посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року № 342/180/17.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду, в частині його оскарження, зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний  стороною (сторонами).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.04.2014 року ОСОБА_1 заповнив та подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій зазначив особисту інформацію про себе: паспортні дані, ідентифікаційний податковий номер, місце проживання та контактний телефон.
У вказаній анкеті-заяві відповідач лише погодився, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».
Звертаючись до суду із цим позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх позовних вимог надав до суду копію Анкети - заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.04.2014 року, копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та розрахунок заборгованості.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що Умови та Правила надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не можуть вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.
За таких обставин нарахована заборгованість за відсотками у сумі 459,90 грн, 500,00 грн - штрафу (фіксована частина) та 578,14 грн - штрафу (процентна складова) не підлягають задоволенню.

Що стосується заборгованості за тілом кредиту 

Матеріали справи підтверджують погашення заборгованості відповідачем, а саме відповідно наданого розрахунку відповідач ОСОБА_1 погасив заборгованість за тілом кредиту в сумі 747,60 грн та заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 3113,02 грн (а.с.7-8).
За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що суд помилково дійшов до висновку про відсутність доказів укладання між сторонами кредитного договору на суму 1000,00 грн , однак вважає, що ця сума відповідачем повернута, а тому в силу ст. 376 ІЦПК України змінює підстави відмови в позові.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Іванівського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року - змінити виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ч.3 ЦПК України.

Головуючий суддя        Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 

- 
Т.В.Цюра