П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 473/2230/20	

Головуючий в 1 інстанції: Старжинська О.Є.
рішення суду першої інстанції прийнято у м. Вознесенськ
Миколаївської області, 16 липня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Димерлія О.О., Єщенка О.В.

секретар судового засідання                                        Колесніков-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з позовом до громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 17.07.2019 року відповідач був затриманий при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, але через наявну у нього довідку про звернення за захистом в Україні №010459 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2019 року громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вказаний строк затримання з вказаною метою був продовжений рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17.01.2020 року.
Посилаючись на те, що шестимісячний строк затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні закінчується 17.07.2020 року, він підлягає продовженню відповідно до статті 289 КАС України, оскільки впродовж цього строку не вирішено питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, представник позивача просив позов задовольнити.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020 року, позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні задоволено, продовжено строк затримання громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 на строк, необхідний для прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше, ніж на шість місяців, тобто до 16 січня 2021 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, громадянином Держави Еритреї ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що станом на момент розгляду даної справи, відповідач знаходиться в умовах затримання 1 рік. Водночас, його заява про визнання статусу біженця органами ДМС не розглядається, оскільки її розгляд було зупинено у зв`язку із неприбуттям на співбесіду. Позивачем не доведено наявність передбачених законом підстав для продовження строку затримання ОСОБА_1 , при цьому вказане затримання унеможливлює здійснення процедури визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2019 року відповідача, який назвався громадянином Держави Еритреї ОСОБА_1 і мав довідку про звернення за захистом в Україні №010459 видану ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
На підставі вказаного рішення громадянин Держави Еритреї ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17.01.2020 року строк затримання відповідачу громадянину Держави Еритреї ОСОБА_1 був продовжений до 17.07.2020 року, оскільки ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області не прийнято рішення про визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, розгляд його заяви призупинено наказом ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 07 вересня 2019 року №492 у зв`язку з неприбуттям належним чином повідомленого відповідача на співбесіду.
Задовольняючи позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що законом визначено, що затримання іноземця або особи без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, застосовується до завершення процедури розгляду цієї заяви. За наявності умов, за яких неможливо прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Звернувшись до компетентного органу України з приводу отримання статусу біженця, відповідач в подальшому вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, оскільки намагався незаконно перетнути державний кордон України, у зв`язку з чим був затриманий в судовому порядку строком на шість місяців. На час вирішення справи рішення відносно отримання відповідачем статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не прийнято, розгляд його заяви призупинено з вини відповідача, останній не звертався до органу ДМС з приводу поновлення розгляду його заяви.
Також, судом першої інстанції було зазначено, що відповідачем не надано доказів наявності постійного (тимчасове) місце проживання на території України та відносно нього можуть бути прийняті інші забезпечувальні заходи на період вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI (надалі за текстом - Закон № 3671-VI), який визначає порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні.
Статті 8-10 Закону № 3671-VI  регламентують порядок попереднього розгляду заяв, порядок розгляду заяви після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, питання прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
За приписами статті 10 Закону № 3671-VI за результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо центральний орган виконавчої влади,що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується,якщо особа оскаржує таке рішення. У разі використання особою права на оскарження центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника).
Пунктом 2 частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Частинами 11-13 названої статті Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Виходячи з аналізу вказаної норми підставою для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є неможливість:
- ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства;
- забезпечити примусове видворення іноземця чи особу без громадянства;
- забезпечити реадмісію іноземця;
- прийняти рішення за заявою іноземця чи особу без громадянства про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно пояснень учасників справи та матеріалів справи, на цей час компетентним органом не прийнято рішення про визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 
Розгляд його заяви призупинено на підставі п. 5.3 «Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», затверджених наказом МВС України від 07 вересня 2011 року №649 (у зв`язку з неприбуттям належним чином повідомленого відповідача на співбесіду).
Отже, враховуючи, що на даний момент  наявні  умови за яких неможливо  прийняти рішення за заявою громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,  наявні підстави для  продовження строку затримання.
При цьому, колегія суддів в повній мірі враховує положення пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема коли законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Згідно абз. 4 п. 5.3 Правил, у випадку звернення заявника до територіального органу ДМС уповноваженій посадовій особі територіального органу ДМС надаються письмові пояснення від заявника, а також зазначеною особою здійснюється перевірка щодо наявності у діях заявника складу адміністративного правопорушення (у випадку наявності підстав уповноваженою посадовою особою складається протокол про адміністративне правопорушення) та готується вмотивоване подання про поновлення розгляду заяви, яке оформлюється наказом.
Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що до органів ДМС із заявою про поновлення розгляду його заяви щодо отримання статусу біженця або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач у справі громадянин Держави Еритреї ОСОБА_1 не звертався.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки, як вірно зазначив суд попередньої інстанції законом визначено, що затримання іноземця або особи без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, застосовується до завершення процедури розгляду цієї заяви. За наявності умов, за яких неможливо прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
За встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що зібраними у справі матеріалами підтверджується, що відповідач, звернувшись до компетентного органу України з приводу отримання статусу біженця, в подальшому вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, оскільки намагався незаконно перетнути державний кордон України, у зв`язку з чим був затриманий в судовому порядку строком на шість місяців.
Так, як свідчать матеріали справи, відповідач о 23:45 год., 17.07.2019 року був виявлений та затриманий за участі персоналу МОРВ (з м.д.н.п. Чоп),ОРВ (з м.д. н.п. Мукачево, Ужгород) ОРУ ЗхРУ з залученням мобільної прикордонної застави Чопського прикордонного загону на дорозі М-25 сполученням Чоп-Мукачево між населеними пунктами Червоне-Демичі Ужгородського району при спробі незаконного перетину державного кордону з Україною в Словацьку Республіку. Документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території Україні у відповідача відсутні. 
При цьому, на час вирішення справи рішення відносно отримання громадянином Держави Еритреї ОСОБА_1 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не прийнято, розгляд його заяви призупинено з вини відповідача, останній не звертався до органу ДМС з приводу поновлення розгляду його заяви.
Крім того, судова колегія також враховує, що «Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», затвердженінаказом МВС України від 07 вересня 2011 року №649 передбачають можливість та чітку послідовність дій з розгляду заяви особи про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні навіть у випадку затримання вказаної особи.
Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів у підтвердження наявності у нього постійного (тимчасового) місця проживання на території України та відносно нього можуть бути прийняті інші забезпечувальні заходи на період вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Враховуючи вищевикладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,–

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2020 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Держави Еритреї ОСОБА_1 про продовження строку затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.