ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/854/20 Справа № 201/2925/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Стрєльнікова Є.А. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420,4 грн., -

за участю:
захисників особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілого                                                 ОСОБА_4 ,
представника потерпілої                                Пашніної А.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 16 березня 2020 року о 10 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Ауді», д/н НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг пл. Успенська та вул. Павла Нірінберга в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги по пл. Успенська, не надала переваги у русі, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , яка слідувала по головній дорозі вул. П.Нірінберга зі сторони вул. Я.Самарського, після чого автомобіль «Тойота» продовжив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль «БМВ», н/з НОМЕР_3 , що був припаркований водієм ОСОБА_4 на вул. П.Нірінберга, 10. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови посилання на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що спричинило зіткнення автомобіля “Тойота” з автомобілем “БМВ”.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови захисник отримав 17 червня 2020 року.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що всупереч покладеним на водіїв обов`язків ПДР України водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем “Тойота” після ДТП з автомобілем “Ауді” не виконала вимоги п. 2.10 “а” та 12.3 ПДР, не вживала заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а скерувала без належних на то підстав автомобіль праворуч в сторону бордюру, де на пішохідній зоні всупереч вимога ПДР водій ОСОБА_4 припарковав автомобіль “БМВ” з порушенням 15.9 “г” ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини та 15.10 “б” ПДР на тротуарі.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 13 квітня 2020 року. З матеріалів слідує, що оскаржувану постанову захисник отримав 17 червня 2020 року, апеляційна скарга ним подана до відділення Укрпошти 26 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності учасників справи та копію оскаржуваної постанови захисник отримав 17 червня 2020 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому Правилами дорожнього руху України, зокрема, передбачено:
- п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП, схемі місця ДТП, а також інших наявних доказах у справі.
Встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Що стосується доводів захисника про те, що судом не враховано, що саме порушення водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обов`язків, покладених на них ПДР України, і призвело до зіткнення їх транспортних засобів, то слід зазначити, що судом апеляційної інстанції такі доводи залишаються поза увагою, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а оскільки протокол складено лише щодо ОСОБА_1 , то дії водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є предметом розгляду у даній справі.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано жодних доказів на спростування висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, за обставин та у обсягу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418731 від 16 березня 2020 року та визнаних судом першої інстанції доведеними в повному обсязі.
Крім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, остання свою вину визнавала в повному обсязі, жодних зауважень під час складання протоколу чи схеми місця ДТП не мала. 
Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, твердження захисників про недоведеність винуватості обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

       Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Стрєльнікову Є.А. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року.
       Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Стрєльнікова Є.А. — залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                          С.І.Крот