ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 817/3203/15
адміністративне провадження № К/9901/6843/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В.,  Радишевської О.Р., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,  Міністерства юстиції України,    провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року ухвалену у складі головуючого судді Шарапи В.М., суддів Гломби Ю.О., Сала А.Б. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року ухвалену у складі головуючого судді Франовської К.С., суддів Зарудяної Л.О., Кузьменко Л.В. у справі № 817/3203/15.
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Міністерства юстиції України, в якому з урахуванням доповнень просила:
- скасувати наказ Міністра юстиції України №3042/к від 29.09.2015 року про звільнення її з посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 30.09.2015 як таку, що не витримала випробування;
- поновити її на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області;
- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
2. На обґрунтування позову зазначає про протиправність оскарженого наказу.
ІІ. Встановлені судами обставини справи
3. 20.05.2015 відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1644/к ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області як така, що пройшла за конкурсним відбором, з випробувальним терміном 6 місяців.
4. Наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 21.05.2015 №338/04/к позивачка звільнена з посади начальника відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції за переведенням для подальшої роботи до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України.
5. Згідно з наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 22.05.2015 № 339/04/к оголошений наказ Міністерства юстиції України від 20.05.2015 №1644/к про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, із збереженням 11 рангу державного службовця, як такої, що пройшла за конкурсним відбором, з випробувальним терміном шість місяців. 
6. 29.09.2015 Міністром юстиції України видано наказ № 304 2/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 30 вересня 2015 року як таку, що не витримала випробування, стаття 28 КЗпП України.
7. 30.09.2015 відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області був оголошений наказ Міністерства юстиції України від 29.09.2015 №3042/к та вказано, що ОСОБА_1 вважати такою, що звільнена з посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 30 вересня 2015 року, як така, що не витримала випробування, ст. 28 КЗпП України. 
8. Підставою звільнення визначено подання Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 29 вересня 2015 року №01-4/1947.
9. Суть спору полягає у визначенні правомірності оскарженого наказу.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
10. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року позов задоволений повністю.
Скасований наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 29.09.2015 року №3042/к.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 30 вересня 2015 року.
Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24131 (двадцять чотири тисячі сто тридцять одна) грн. 25 (двадцять п`ять) коп.
11. Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про протиправність оскарженого наказу, з огляду на недоведеність з боку відповідачів факту невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги і аргументи сторін
12. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржені судові рішення і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
13. На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає про правомірність звільнення позивачки.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
14. За правилами частини третьої статті 3 КАС України (в редакції від 15.12.2017 року) (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
15. Згідно з частиною 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
18. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
19. Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу", державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.
Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
20. Статтею 18 Закону України "Про державну службу" закріплено, що при прийнятті на державну службу може встановлюватися випробування терміном до шести місяців.
21. За приписами статті 30 вищезазначеного Закону, державна служба може припинятись з підстав, визначених Кодексом законів про працю України.
22. Згідно статей 26, 27 Кодексу законів про працю України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.
23. Пунктом 7 Порядку розгляду питань, пов`язаних з призначенням на посади начальників та перших заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2015 року № 339/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 березня 2015 року за № 283/26728; чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при призначенні на посаду Міністерством юстиції може встановлюватись випробувальний термін з метою перевірки відповідності кандидата роботі на посаді начальника або першого заступника начальника головного територіального управління юстиції.
24. Положенням статті 28 Кодексу законів про працю України визначено, що коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.
VI.Позиція Верховного Суду
25. Судами попередніх інстанцій встановлено та позивачкою не оскаржується, що призначаючи її на посаду на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, як таку, що пройшла за конкурсним відбором, з випробувальним терміном шість місяців, відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку встановлення зазначеного випробувального терміну.
26. У період випробувального терміну роботодавець з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатність виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки за трудовим договором. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право розірвати з працівником трудовий договір з причини незадовільного результату випробування. Прийняти таке рішення роботодавець має право в будь-який час протягом випробувального строку, в т. ч. не чекаючи дня закінчення цього строку.
27. При цьому, висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.
28. Як зазначалося, позивачку звільнено до закінчення випробувального строку, встановленого при призначенні на посаду, з мотивів її невідповідності займаній посаді. Підставою для прийняття наказу про звільнення слугувало подання Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 29 вересня 2015 року №01-4/1947.
29. Проте, як встановлено судами недоліки у роботі ОСОБА_1 , які зазначені в поданні, на підставі якого було її звільнено, не свідчать в повній мірі і не підтверджують недостатню кваліфікацію працівника, та не містять висновку і обґрунтувань про невідповідність її займаній посаді.
30. Вказані у поданні обставини не підтверджують невідповідність позивача займаній посаді протягом випробувального терміну, що зумовлює розірвання трудового договору на підставі статті 28 КЗпП України, а лише можуть підтверджувати, у випадку доведення вини ОСОБА_1 по фактах щодо неналежного виконання позивачем посадових обов`язків та допущених порушень, що, в свою чергу, мало б призвести до застосування до неї заходів дисциплінарного впливу.
31. Окрім того, у вказаному поданні, яке стало підставою для звільнення позивачки також не зазначено жодних фактів з відповідним обґрунтуванням та жодних доказів щодо невиконання позивачкою обов`язків покладених на неї згідно з наказом від 23.06.2015 № 216/08 «Про розподіл обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. 
32. Отже, Суд погоджується з висновками попередніх інстанцій про неправомірність оскарженого наказу, поновлення позивачки на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
33. Здійснений судом першої інстанції розрахунок суми, яка підлягає стягненню, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не є предметом касаційного оскарження.
34. За таких обставин суди обох інстанцій належним чином дослідили наявні в матеріалах справи докази та надали їм належну оцінку і дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову. 
35. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
36. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. З урахуванням наведеного, Суд уважає, що оскаржені судові рішення ґрунтуються на належно встановлених обставинах справи, правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, підстави для їх скасування відсутні. 
38. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
 
39. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
40. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у справі № 817/3203/15 залишити без змін.
Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	С.А. Уханенко О.В. Кашпур   О.Р. Радишевська