КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                                 Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/4943/2020  
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                            Справа № 359/2409/18
 
15 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Кулікової С.В.
суддів                         -  Олійника В.І.
                                    -  Желепи О.В.
при секретарі             -  Осінчук Н.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Борця Є.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Сонце» про визнання недійсним договору про спільну участь у будівництві, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та визнання права власності на ці об`єкти нерухомого майна,-
 
в с т а н о в и в:
 
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Сонце» про визнання недійсним договору про спільну участь у будівництві, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та визнання права власності на ці об`єкти нерухомого майна.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона була власницею земельної ділянки площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої по АДРЕСА_1 .
6 вересня 2016 року вона уклала з ОК «Заміський клуб - Вишеньки» договір про спільну участь у будівництві №006/09/2016, за яким вона зобов`язалась передати вищезазначену земельну ділянку у власність обслуговуючого кооперативу, а ОК «Заміський клуб - Вишеньки» зобов`язався протягом 12 місяців побудувати та ввести в експлуатацію квартиру площею 64,0 кв.  АДРЕСА_1 , а також передати цей об`єкт нерухомого майна у власність позивача. В той же день  ОСОБА_1 передала у власність ОК «Заміський клуб - Вишеньки» земельну ділянку площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по  АДРЕСА_1 .
Однак в обумовлений строк ОК «Заміський клуб - Вишеньки» не побудував квартиру площею 64,0 кв.м. по  АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що при укладенні оспорюваного договору обслуговуючий кооператив ввів позивача в оману. Крім того, вказувала на те, що умови вказаного договору є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».
Також зазначала, що земельна ділянка площею 0,0684 га, з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була перенесена до архівного шару Державного земельного кадастру внаслідок її поділу, в результаті чого утворилися земельні ділянки з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0112 - 3220880903:04:005:0115 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), розташовані по АДРЕСА_1 
З огляду на зазначене, з урахування зміни позовних вимог, позивачка просила визнати недійсним договір про спільну участь у будівництві №006/09/2016, укладений 06 вересня 2016 року між нею та ОК «Заміський клуб - Вишеньки»; скасувати рішення №35771085 від 20 червня 2017 року про закриття розділу та реєстраційної справи щодо земельної ділянки площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої по АДРЕСА_1 ; скасувати рішення №35770459, №35769403, №35767812, №35766755 від 20 червня 2017 року про державну реєстрацію за ОК «Сонце» права власності на чотири земельні ділянки загальною площею 0,0684 га з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0112 - 3220880903:04:005:0115 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), розташовані по АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності на ці об`єкти нерухомого майна (а.с. 100-101).
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Сонце» про визнання недійсним договору про спільну участь у будівництві, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та визнання права власності на ці об`єкти нерухомого майна відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В апеляційної скарзі зазначала, що суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач перед укладенням договору про спільну участь у будівництві умисно вводив позивача в оману. Так, позивачем було надано фотографії та відповідну документацію на підтвердження того, що відповідач з метою отримання у власність земельної ділянки навмисно ввів в оману позивача, про що свідчить відсутність будівельних робіт на земельній ділянці та здійснення відповідачем розподілу земельної ділянки, що унеможливлює будівництво на ній багатоквартирного будинку.
Вказувала на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», не урахувавши, що правовідносини між будівельною компанією (виробник) й фізичною особою (споживач, замовник) щодо будівництва житла підпадають під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки фізична особа замовляє послугу щодо будівництва житла.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача ОК «Сонце» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вказана юридична особа повідомлена у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була власницею земельної ділянки площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої по  АДРЕСА_1 .
06 вересня 2016 року  ОСОБА_1 уклала з ОК «Заміський клуб - Вишеньки» договір про спільну участь у будівництві №006/09/2016 (а.с.9-14), за яким вона зобов`язалась передати вказану земельну ділянку у власність обслуговуючого кооперативу, а ОК «Заміський клуб - Вишеньки» зобов`язався протягом 12 місяців побудувати та ввести в експлуатацію квартиру площею 64,0 кв.м. по  АДРЕСА_1 , а також передати цей об`єкт нерухомого майна у власність позивача.
В той же день, 06 вересня 2016 року,  ОСОБА_1  передала у власність ОК «Заміський клуб - Вишеньки» земельну ділянку площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по  АДРЕСА_1 , що  підтверджується копією акту прийому-передачі земельної ділянки від 06 вересня 2016 року (а.с.15).
ОК «Сонце» є правонаступником ОК «Заміський клуб - Вишеньки», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.16-21).
На підставі заяви відповідача земельна ділянка площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по  АДРЕСА_1 , була поділена на чотири земельні ділянки з кадастровими номерами                   3220880903:04:005:0112 - 3220880903:04:005:0115 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), розташовані по АДРЕСА_1 .
На підставі рішення №35771085 від 20 червня 2017 року був закритий розділ та реєстраційна справа щодо земельної ділянки, що підлягала поділу, а рішеннями №35770459, №35769403, №35767812, №35766755 від 20 червня 2017 року за ОК «Сонце» було зареєстровано право власності на утворені земельні ділянки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.82-86, 91-94).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не вірно обраний спосіб захисту порушеного права.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на встановлених обставинах, нормах матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Істотне значення має омана щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
 Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони і оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під випливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Всупереч вказаної норми процесуального права позивачка та її представник доказів на підтвердження того, що перед укладенням договору про спільну участь у будівництві ОК «Заміський клуб - Вишеньки» умисно вводив позивача в оману суду не надала та матеріали справи не містять.
При цьому, як вбачається з договору про спільну участь у будівництві, у ньому  викладені умови, що визначають предмет договору, розмір паю та порядок внесення, набуття права власності, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, порядок розірвання договору тощо.
Невиконання відповідачем зобов`язань щодо будівництва та введення квартири в експлуатацію, а також передачі цього об`єкта нерухомого майна у власність позивачки є підставою виключно для розірвання договору про спільну участь у будівництві, а не для визнання цього правочину недійсним з підстав вчинення обману.
Як вбачається з умов договору про спільну участь у будівництві, кооператив зобов`язувався організувати будівництво об`єкта будівництва та забезпечити його прийняття до експлуатації у строк обумовлений п. 4.4.4 даного договору. (п. 4.4.4., п. 6.2.1. договору).
 Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що у спірних правовідносинах позивач не має статусу споживача, а ОК «Заміський клуб - Вишеньки» не був ані виробником та продавцем товару, ані виконавцем та надавачем послуг, що свідчить про те, що Закон України «Про захист прав споживачів»  не поширюється на правовідносини, які виникли між позивачем та ОК «Заміський клуб - Вишеньки», а тому договір про спільну участь у будівництві не може суперечити Закону України «Про захист прав споживачів».
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору про спільну участь у будівництві №006/09/2016, укладеного 06 вересня 2016 року між позивачем та ОК «Заміський клуб - Вишеньки», а також для скасування рішень, спрямованих на державну реєстрацію за ОК «Сонце» права власності на спірні земельні ділянки.
Відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», та що позивачем було надано докази на підтвердження введення її в оману під час підписання договору, відхиляють апеляційним судом, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Договір про спільну участь у будівництві не визнаний недійсним, тому позивачка не відновила своє право власності на відчужену нею земельну ділянку.
 Земельні ділянки з кадастровими номерами 3220880903:04: 005:0112 - 3220880903:04:005:0115 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), є самостійними об`єктами цивільного права, а не складовими земельної ділянки площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), тому колегія суддів погоджується з тим, що єдиним ефективним способом захисту майнових прав позивача є пред`явлення позову з вимогами про розірвання договору про спільну участь у будівництві №006/09/2016 від 6 вересня 2016 року, визнання недійсними рішень про державну реєстрацію за ОК «Сонце» права власності на земельні ділянки, що утворились внаслідок поділу відчуженої земельної ділянки, а також визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по  АДРЕСА_1 .
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного переконання про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, що утворились внаслідок поділу відчуженої земельної ділянки.
При цьому, навиконання п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд першої інстанції роз`яснював представнику позивача право на зміну предмета пред`явленого позову, тоді як останній не скористався таким правом, посилаючись на впевненість у ефективності та правильності обраного ним способу захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 16 липня 2020 року.

 
Головуючий:                                      Судді: