ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  916/1777/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» -                  Севрук В.О., адвокат (ордер від 27.08.2020),
відповідача - державного підприємства «Одеський авіаційний завод» - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» 
на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 17.07.2020 (колегія суддів: Мишкіна М.А. (головуючий), Аленін О.Ю., Богатир К.В.)
зі справи № 916/1777/19
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»  (далі  - ТОВ «Промелектроніка»)
до державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (далі - ДП «Одеський авіаційний завод»)
про стягнення 1   139   390,97 грн.
Згідно з розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 04.09.2020 № 29.3-02/1969 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» склад суду у справі № 916/1777/19 змінено у зв`язку з перебуванням судді Бенедисюка І.М. у відпустці.
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ТОВ «Промелектроніка» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ДП «Одеський авіаційний завод» про стягнення 1   139   390,97 грн. заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), з них: 787   596,59 грн. пеня, 81   400,14 грн. - 3% річних, 270   394,24 грн.  інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 02.02.2016 № 22/МТЗ-16 в частині оплати вартості одержаного товару.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Рішенням господарського суду Одеської області від 29.10.2019 зі справи                                 № 916/1777/19 у задоволенні позову відмовлено повністю, з посиланням на недоведеність позивачем обставин порушення відповідачем умов договору від 02.02.2016 № 22/МТЗ-16, за відсутності у матеріалах справи актів приймання - передачі продукції, складених відповідно до умов договору, що свідчить про ненастання у відповідача обов`язку з оплати отриманої продукції. 
Постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 17.07.2020 рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача 182   574,81 грн. пені, 81   400,14 грн. - 3% річних,                           270   394,24 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 17   090,86 грн. судового збору за подання позову, 25   636,30 грн. судового збору за подання апеляційної скарги,                    9800,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 81   400,14 грн. - 3% річних, 270   394,24 грн. інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати одержаного за договором від 02.02.2016 № 22/МТЗ-16 товару. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розрахунок пені позивача є методологічно вірним, водночас неправильним у зв`язку з включенням в період нарахування пені прострочення оплати за кожною накладною після сплину 6 місяців від дати, коли оплата мала бути здійснена (позивачем помилково не застосовано у розрахунку пені приписи частини шостої статті 232 Господарського кодексу України). У зв`язку з чим обґрунтованим є нарахування 365   149,52 грн. пені. Проте судом зменшено суму неустойки на 50% відповідно до приписів частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, частини першої статті 233 Господарського кодексу України, та стягнуто з відповідача на користь позивача 182   574,81 грн. пені.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
ТОВ «Промелектроніка», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції: постанову суду апеляційної інстанції зі справи скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені; в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення пені у розмірі 384   741,30 грн. (що становить 50% від суми 769 482,59 грн.); у решті - постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Крім того, у касаційній скарзі скаржник заявив про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, надавши орієнтовний розрахунок відповідної суми у відповідності до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
01.09.2020 від скаржника надійшла заява (вих. від 28.08.2020) про стягнення з ДП «Одеський авіаційний завод» на користь ТОВ «Промелектроніка» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., понесених при підготовці касаційної скарги та участі представника позивача у судовому засіданні в суді касаційної інстанції.
У судовому засіданні 10.09.2020 представник скаржника повідомив Суд про те, що ним буде уточнений розмір понесених ТОВ «Промелектроніка» витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, з поданням відповідних доказів у порядку, визначеному частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17 та Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи                  № 910/2031/16.
Відповідно до правових висновків у справах № 916/804/17 та № 910/2031/16, згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі 910/2031/16).
Оскільки умови укладеного сторонами договору свідчать про встановлення сторонами іншого (більшого), ніж передбачено чинним законодавством (частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України) періоду нарахування пені за порушення умов договору, скаржник вважає, що нарахування пені за період понад 6 місяців є законним.
Доводи інших учасників справи
ДП «Одеський авіаційний завод» не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
02.02.2016 ТОВ «Промелектроніка» як постачальником та ДП «Одеський авіаційний завод» як покупцем укладено договір № 22/МТ3-16    (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, накладних або у рахунках-фактурах на умовах, передбачених відповідним договором.
Згідно з пунктом 1.2 Договору кількість, номенклатура продукції вказується у специфікаціях або рахунках-фактурах на товар, які є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору поставка продукції здійснюється видами транспорту, визначеними за згодою сторін. Строки поставки продукції визначаються у специфікаціях або рахунках фактурах, постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 7 днів до дати поставки.
Поставка здійснюється за цінами, які визначені у специфікаціях або рахунках                            - фактурах і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою продукції. Ціна на продукцію маже бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін у даний договір. Зміна ціни після оплати продукції не допускається (пункти 4.1- 4.2 Договору).
Відповідно до пунктів 5.1- 5.2 Договору оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізити іншого рахунку). Оплата за продукцію здійснюється на умовах 100% оплати впродовж 5 банківських днів з моменту поставки продукції згідно з пунктом 6.6 даного договору.          
У пункті 6.1 Договору сторони визначили,    що до відносин за договором застосовуються Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 П-6; Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7. Сторони зобов`язуються провести приймання продукції за кількістю і якістю відповідно до вказаних нормативних актів. Приймання продукції за кількістю і якістю повинне проводитися сторонами також у точній відповідності до стандартів, технічних умов та інших нормативних актів, що регулюють таке приймання. Продукція, що поставляється повинна пред`являтись для проходження вхідного контролю на базових ділянках підприємства покупця, в об`ємі розширеного вхідного контролю (пункт 6.5 Договору).
Відповідно до пункту 6.6 Договору, після проходження продукцією вхідного контролю сторони підписують акт приймання передачі, датою його підписання вважається дата поставки Продукції. 
У випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості (пункт 7.2 Договору).
Згідно з пунктом 7.6 Договору неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом усього періоду порушення.
Відповідно до пункту 10.4 Договору останній    набуває чинності з моменту    його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.
По всіх видах зобов`язань, вимог і відповідальності сторін за цим договором    сторони домовилися    встановити позовну давність тривалістю три роки (за винятком випадків, коли законом передбачено більш тривалу позовну давність, пункт 10.5 Договору).       
На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу продукцію згідно з видатковими накладними на загальну суму 4   713 344,11грн. 
Відповідач частково виконав свої зобов`язання з оплати товару, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень, які наявні в матеріалах справи.
Сторонами підписаний акт звірки розрахунків станом на 10.07.2018, відповідно до якого    сальдо станом на      10.07.2018 за даними ДП «Одеський авіаційний завод» - кредит 2 904 058,60грн.; дебет за даними ТОВ «Промелектроніка» -                 4 090 354,20грн. (розбіжності в обліку наявні    за рахунками від 02.04.2018 № 426 на суму 137 443,54 грн.; від 04.04.2018. № 440 на суму 32 517,60 грн.; від 12.04.2018 № 479 на суму 28 817,89 грн.; від 24.03.2018 № 546 на суму                          913 572,00 грн.; від 21.05.2018  № 716 на суму 68 988,0 грн.).
Позивач направив відповідачу лист вимогу про виконання грошового зобов`язання, в якому, з посиланням на порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором, вимагав сплатити залишок заборгованості за договором у сумі  1 312 388,40 грн. 
19.06.2019 відповідач надіслав позивачу лист, в якому на вказану вимогу зазначив, що у ДП «Одеський авіаційний завод» перед ТОВ «Промелектроніка» існує заборгованість за Договором  за 17 накладними    на загальну суму 1 309 744,01грн. 
Станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий за Договором товар складала 1 309 744,01грн., оскільки відповідач згідно з платіжними дорученнями від 11.01.2019 № 89  (на суму 754,38 грн.) та від 11.01.2019. № 95 (на суму 1 890,00 грн.) сплатив на користь позивача 2 644,38 грн.
Під час розгляду справи судом відповідачем сплачена заборгованість за отриманий за Договором товар у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень від 15.07.2019 №№ 2188, 2193, 2192, 2191, 2187, 2196, 2197, 2198, 2195, 2189, 2194, 2199 та визнано позивачем шляхом подання заяви про зменшення розміру позовних вимог.
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1   139   390,97 грн. заборгованості (пеня, 3% річних, інфляційні втрати).
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого та апеляційного господарських судів
Спір у справі стосується питання наявності (відсутності) підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором.
Предметом касаційного оскарження є питання правомірності часткової відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, з посиланням на безпідставне включення позивачем в період нарахування пені прострочення оплати за кожною накладною після сплину 6 місяців від дати, коли оплата мала бути здійснена. В іншій частині (у тому числі, в частині зменшення розміру пені на 50%) постанова суду апеляційної інстанції жодною із сторін спору не оскаржується.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно - господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. 
Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи  № 916/804/17.
У справі, яка розглядається, судами встановлено, що відповідно до пункту 7.2 Договору, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.
Згідно з пунктом 7.6 Договору неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом усього періоду порушення.
Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, є помилковим і таким, що не узгоджується з висновками щодо застосування норм права (статті 231, частини шостої статті 232 Господарського кодексу України), викладених у наведених постановах Верховного Суду України та Верховного Суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
З метою процесуальної економії, враховуючи, що нарахування пені визнано судом апеляційної інстанції методологічно вірним (арк. 15 постанови), скаржник погоджується та не оскаржує правомірність зменшення судом нарахованої до стягнення суми пені на 50% (відповідно до приписів частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, частини першої статті 233 Господарського кодексу України), Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу ТОВ «Промелектроніка» слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції - скасувати в частині вирішення спору про стягнення пені та ухвалити у скасованій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача  384   741,30 грн. пені (що становить 50% від суми 769 482,59 грн.).
Судові витрати
У зв`язку з тим, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню в частині вирішення спору про стягнення пені, з ухваленням нового рішення у скасованій частині про стягнення з відповідача на користь позивача 384   741,30 грн. пені (що становить 50% від суми                                        769 482,59 грн.), судові витрати з касаційної скарги покладаються на відповідача.
Оскільки апеляційним господарським судом судові витрати з позовної заяви та з апеляційної скарги були покладені в повному обсязі на відповідача, з посиланням на те, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, новий розподіл судових витрат з позовної заяви та з апеляційної скарги за результатом касаційного перегляду судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 311, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» задовольнити.
2. Постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 17.07.2020 зі справи № 916/1777/19 скасувати в частині вирішення спору про стягнення пені.
3. У скасованій частині ухвалити нове рішення, стягнувши з державного підприємства «Одеський авіаційний завод» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» 384   741,30 грн. пені.
4. У решті постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 17.07.2020 зі справи № 916/1777/19 залишити без змін.
5. Стягнути з державного підприємства «Одеський авіаційний завод» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» 23   084,48 грн. судового збору з касаційної скарги.
6. Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   І. Колос

Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                   Т. Малашенкова