ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4796/20 Справа № 175/1857/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря Кругман А.М.                                                
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
       В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_3 .. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. За життя його батько ОСОБА_3 належним чином не оформив своє право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 , на який немає оригіналу правовстановлюючого документу про власність, проте який був збудований до 1975 року і є об`єктом спадкування, а тому він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька на зазначене майно. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд у порядку спадкування за законом визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, паспорт серія НОМЕР_1 виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 30 листопада 2006 року, ІПН - НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з будинку літ. “А”, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., допоміжною площею 33,4 кв.м., до складу якого входять: 1 - коридор площею 9,1 кв.м., 2 - передпокій площею 11,5 кв.м, 3 - житлова площею 15,3 кв.м, 4 - житлова площею 8,1 кв.м, 5 - кухня площею 8,1 кв.м, 6 – кладова площею 4,7 кв.м., а також господарських будівель та споруд: літ. “Б” сарай-гараж площею 48,4 квм., літ. “б” прибудова до сарай гаражу площею 21,9 кв.м, літ. “п/д” погріб площею 17,1 кв.м, літ. “В” вбиральня площею 1 кв.м, № 1-6 споруди, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 1975 року (Підгородненська селищна рада) видане на підставі рішення виконкому від 08 жовтня 1975 року № 99, зареєстровано в БТІ за № 4494-28 від 17 жовтня 1975 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 (т.1 а.с.100-102).
       Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Руденко В.А. про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено (т.1 а.с.174-177).
       Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.206-210).
       У січні 2019 року ОСОБА_2 подав уточнену позовну заяву, в якій зазначив співвідповідачем ОСОБА_1 та просив суд визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.2 а.с.5-8).
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року було задоволено уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. “А”, загальною площею 56,8 кв.м, житловою площею 23,4 кв.м, допоміжною площею 33,4 кв.м, до складу якого входять: 1-коридор, площею 9,1 кв.м; 2 - передпокій, площею 11,5 кв.м; 3 - кімната житлова, площею 15,3 кв.м; 4 - кімната житлова, площею 8,1 кв.м; 5 - кухня, площею 8,1 кв.м; 6 - кладова, площею 4,7 кв.м, а також господарських будівель та споруд: літ. “Б” - сарай-гараж, площею 48,4 кв.м; літ. “б” - прибудова до сарай-гаражу, площею 21,9 кв.м; літ. “п/д” - погріб, площею 17,1 кв.м; літ. “В” - вбиральня, площею 1 кв.м; №1-6 – споруди. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 1020 грн. 00 коп. (т.2 а.с.163-167).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та бабою позивача - ОСОБА_2 (т.1 а.с.20, 24, 25, 27, 79).
       На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 1975 року, за життя, ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.5).
       На момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її син, який є батьком позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом із матір”ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками від 23 березня 2016 року за №1029 та №1030 (т.1 а.с. 25, 79, 80, 81).
       Згідно вищевказаних довідок, інші особи, які на момент смерті ОСОБА_4 були зареєстровані в будинку разом з нею, не є спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця. 
       Відповідач ОСОБА_1 , який також є сином померлої ОСОБА_4 , з померлою ОСОБА_4 разом не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою разом із спадкодавцем.         Відповідач ОСОБА_1 з грудня 1993 року по 28 жовтня 2015 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 облоасть (т.2 а.с.72).
       Після смерті ОСОБА_4 , її син, який є батьком позивача - ОСОБА_3 , не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, але постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т.1 а.с.24).
       Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .
       Із спадкової справи №11/2016, заведеної після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 24 березня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. із заявою про прийняття спадщини (т.1 а.с.73).
       Із листа КП Дніпропетровського району “Бюро технічної інвентаризації” № 348 від 10 березня 2016 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності померлій ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 1975 року, видане на підставі рішення виконкому від 08 жовтня 1975 року №99, зареєстрованого в БТІ 17 жовтня 1975 р. За №4494-28 (т.1 а.с.28, 87).
       05 травня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. відповідно до п. 4.15 глави 10 “Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, було винесено постанову про відмову позивачу ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю оригіналу право встановлювального документу (вих.№53/11/2016) (т.1 а.с.98).
       Встановлено, відповідач ОСОБА_1 у визначений законом шестимісячний строк із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , до нотаріальної контори не звернувся, а звернувся лише із такою заявою 19 квітня 2019 року (т.2 а.с.63).
       Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцевої Т.М. від 19 квітня 2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв”язку з пропуском строку на прийняття спадщини (т.2 а.с.83). 
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 cт. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
       Згідно із cт. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.         Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
       Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття “виникнення права на спадщину” та “виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини”, і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
       Встановлено та вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та бабою позивача - ОСОБА_2 (т.1 а.с.20, 24, 25, 27, 79).
       На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 1975 року, за життя, ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.5).
       На момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її син, який є батьком позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом із матір”ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками від 23 березня 2016 року за №1029 та №1030 (т.1 а.с. 25, 79, 80, 81).
       Згідно вищевказаних довідок, інші особи, які на момент смерті ОСОБА_4 були зареєстровані в будинку разом з нею, не є спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця. 
       Відповідач ОСОБА_1 , який також є сином померлої ОСОБА_4 , з померлою ОСОБА_4 разом не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою разом із спадкодавцем.        Відповідач ОСОБА_1 з грудня 1993 року по 28 жовтня 2015 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 облоасть (т.2 а.с.72).
       Після смерті ОСОБА_4 , її син, який є батьком позивача - ОСОБА_3 , не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, але постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т.1 а.с.24).
       Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .
       Із спадкової справи №11/2016, заведеної після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 24 березня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. із заявою про прийняття спадщини (т.1 а.с.73).
       Із листа КП Дніпропетровського району “Бюро технічної інвентаризації” № 348 від 10 березня 2016 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності померлій ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 1975 року, видане на підставі рішення виконкому від 08 жовтня 1975 року №99, зареєстрованого в БТІ 17 жовтня 1975 р. За №4494-28 (т.1 а.с.28, 87).
       Оригінал правовстановлюющого документу не зберігся, наявна лише копія.
       05 травня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. відповідно до п. 4.15 глави 10 “Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, було винесено постанову про відмову позивачу ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю оригіналу право встановлювального документу (вих.№53/11/2016) (т.1 а.с.98).
       Встановлено, відповідач ОСОБА_1 у визначений законом шестимісячний строк із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , до нотаріальної контори не звернувся, а звернувся лише із такою заявою 19 квітня 2019 року (т.2 а.с.63).
       Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцевої Т.М. від 19 квітня 2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв”язку із пропуском строку на прийняття спадщини (т.2 а.с.83). 
       Уточнивши позовні вимоги 08 січня 2019 року, та вказавши відповідачами Підгородненську міську раду Дніпровського району Дніпропетровської області і ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 просив суд у порядку спадкування за законом визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.2 а.с.5-8).
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
       Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України на суд, як державний орган, покладено обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
       Як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року у даній справі, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, паспорт серія НОМЕР_1 виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 30 листопада 2006 року, ІПН - НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з будинку літ. “А”, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., допоміжною площею 33,4 кв.м., до складу якого входять: 1 - коридор площею 9,1 кв.м., 2 - передпокій площею 11,5 кв.м, 3 - житлова площею 15,3 кв.м, 4 - житлова площею 8,1 кв.м, 5 - кухня площею 8,1 кв.м, 6 – кладова площею 4,7 кв.м., а також господарських будівель та споруд: літ. “Б” сарай-гараж площею 48,4 квм., літ. “б” прибудова до сарай гаражу площею 21,9 кв.м, літ. “п/д” погріб площею 17,1 кв.м, літ. “В” вбиральня площею 1 кв.м, № 1-6 споруди, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 1975 року (Підгородненська селищна рада) видане на підставі рішення виконкому від 08 жовтня 1975 року № 99, зареєстровано в БТІ за № 4494-28 від 17 жовтня 1975 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ,          ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, продав ОСОБА_5  1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, який в цілому складається із літ. “А” - житловий будинок, “Б” сарай-гараж, “б” прибудова до сарай гаражу, “п/д” погріб, “В” вбиральня, № 1-6 споруди. Загальна площа 56,8 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м. (т.1 а.с.100-102, 140).
       30 липня 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку продав ОСОБА_5  1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, який в цілому складається із літ. “А” - житловий будинок, “Б” сарай-гараж, “б” прибудова до сарай гаражу, “п/д” погріб, “В” вбиральня, № 1-6 споруди. Загальна площа 56,8 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м. (т.1 а.с.142).
       Встановлено, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року у справі №175/5018/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко В.А. про визнання договорів купівлі-продажу недійсним та скасування реєстрації права власності, встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, серія та номер: 1417 від 29 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О. Скасовано державну реєстрацію права власності, внесену згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30709864 від 29 липня 2016 року на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 , номер запису про право власності: 15661342. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, серія та номер: 1427 від 30 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О. Скасовано державну реєстрацію права власності, внесену згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30714527 від 30 липня 2016 року на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 , номер запису про право власності: НОМЕР_4 . Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 (серії НОМЕР_5 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20 жовтня 2004 року, ІПН: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері – ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) суму судового збору у розмірі 1102,40 грн. (т.2 а.с.32, 33).
       Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року скасовано. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 1 212, 64 грн. (т.2 а.с.145-147).
       Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року залишено без змін (т.2 а.с.148-153).
Отже, вказані договори купівлі-продажу спірного житлового будинку, що були укладені між  ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , не були визнані судом недійсними.
На час ухвалення судом оскаржуваного рішення — 10 лютого 2020 року у даній справі, що переглядається, та на теперішній час, власником спірного житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 2016 року 1/2 частки житлового будинку та на підставі договору купівлі-продажу від 30 липня 2016 року 1/2 частки житлового будинку, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , є - ОСОБА_5 (т.2 а.с.184-186).
ОСОБА_5 не був залучений до участі у даній справі у якості співвідповідача. 
       Таким чином, суд першої інстанції не роз`яснив належним чином позивачу його права, зокрема, щодо залучення до участі у якості співвідповідача ОСОБА_5 , як власника на даний час спірного житловий будинок АДРЕСА_1 .
       Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином із колом відповідачів, які повинні відповідати за заявленими позовними вимогами.
       Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.
На стадії апеляційного розгляду справи заміна неналежного відповідача ЦПК України не передбачена.
В абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року “Про судове рішення у цивільній справі” роз`яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. про визнання права власності на майно в порядку спадкування — скасувати.
       У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. про визнання права власності на майно в порядку спадкування — відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1530 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 
Судді