ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року 
м. Київ
справа №808/729/16
адміністративне провадження №К/9901/39494/18
Верховний Суд у складі колегії сддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
 
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС  у Запорізькій області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року (головуючий суддя Семененко Я.В., судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМВЕЛЬТ-Запоріжжя" до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС  у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УМВЕЛЬТ-Запоріжжя" (далі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС  у Запорізькій області (далі - відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 09.12.2015 №0001782201, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 113283,00грн., з яких 75522,00грн. за основним платежем та 37761,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Суди встановили, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ при здійсненні фінансово-господарських операцій, зокрема, з ТОВ «ПРОМТЕКС», що відображені у податкових деклараціях з ПДВ за лютий -   липень 2015 року, за результатами якої складено акт від 01.12.2015 №109/22-01/35924440, яким встановлено порушення вимог підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 75522,00грн., а саме по періодам: лютий 2015 року - на  10635,00грн.; березень 2015 року - на 12148,00грн.; квітень 2015 року - на  16397,00грн.; травень 2015 року - на 13228,0грн.; червень 2015 року - на 13072,00грн.; липень 2015 року - на 10042,00грн. 
У акті перевірки податковий орган констатував формування позивачем без достатніх правових підстав податкового кредиту з ПДВ за операціями із ТОВ «ПРОМТЕКС», посилаючись на результати здійснених заходів з податкового контролю по контрагенту та аналізу його податкової звітності, відповідно до яких не встановлено реальності господарських взаємовідносин останнього з платниками податків по ланцюгу постачання. 
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Товариство скористалось правом адміністративного оскарження спірного рішення, однак Головне управління ДФС у Запорізькій області рішенням від 15.02.2016 №499/10/08-01-10-04-13 скаргу позивача залишило без задоволення, а рішення - без змін. 
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2017 в задоволенні позову відмовлено. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення з мотивів непідтвердження договірних відносин з огляду на неподання заявок на конкретні партії товару, специфікацій, а також документів про якість товару та відрядження працівників Товариства.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 26.09.2017 скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким позов задовольнив частково; скасував податкове повідомлення-рішення від 09.12.2015 року №0001782201 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 72006,00грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 36003,00грн.
Суд апеляційної інстанції встановив недоведеність податковим органом безтоварності господарських операцій позивача з контрагентом (ТОВ «ПРОМТЕКС») щодо поставки запасних частин, які використані  у власній господарській діяльності, а відтак Товариство правомірно включило до складу податкового кредиту суми ПДВ за результатами таких операцій.
В частині ж відмови в задоволенні позову, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для формування податкових вигод за операціями з контрагентом щодо виконання підрядних робіт, оскільки такі не підтвердженні належними та допустимими доказами, наявність яких передбачається специфікою обумовлених операцій. 
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив його скасувати в цій частині та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
В своїй касаційній скарзі по суті зазначає про помилковість висновку суду апеляційної інстанції, вирішення спору без повного та всебічного дослідження всіх обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду справи, що унеможливило реалізацію завдання адміністративного судочинства та призвело до формального та незаконного вирішення спору.
Товариство у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечило, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке просить залишити без змін, - обґрунтованим та законним.
В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.
Як передбачено частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.
Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт а).
Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
За визначенням статті 1 Закону №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство здійснює діяльність по збиранню та сортуванню відходів, надає послуги з вивезення побутового сміття у м.Запоріжжі, для чого має як власні транспортні засоби, так і орендовані. 
15.09.2014 між позивачем (Покупець) та ТОВ «ПРОМТЕКС» (Постачальник) укладено договорів поставки №09-14, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити запасні частини до транспортних засобів, а Покупець прийняти та оплатити їх в зазначений договором строк.
Поставка запасних частин, як констатовано судом апеляційної інстанції, підтверджується видатковими накладними №№ ПТ-0000043 від 25.02.2015, ПТ-0000042 від 24.02.2015, ПТ-0000040 від 23.02.2015, ПТ-0000035 від 18.02.2015, ПТ-0000034 від 17.02.2015, ПТ-0000030 від 16.02.2015, ПТ-0000027 від 12.02.2015, ПТ-0000026 від 11.02.2015, ПТ-0000025 від 10.02.2015, ПТ-0000024 від 09.02.2015, ПТ-0000022 від 05.02.2015, ПТ-0000021 від 05.02.2015, ПТ-0000020 від 04.02.2015, ПТ-00000І9 від 03.02.2015, ПТ-0000018 від 02.02.2015, ПТ-0000072 від 30.03.2015, ПТ-0000070 від 27.03.2015, ПТ-0000069 від 26.03.2017, ПТ-0000068 від 24.03.2015, ПТ-0000067 від 20.03.2015, ПТ-0000066 від 19.03.2015, ПТ-0000065 від 18.03.2015, ПТ-0000065 від 18.03.2015, ПТ-0000064 від 17.03.2015, ПТ-0000063 від 16.03.2015, ПТ-0000060 від 12.03.2015, ПТ -0000056 від 10.03.2015, ПТ-0000055 від 09.03.2015, ПТ-0000054 від 06.03.2015, ПТ-0000053 від 05.03.2015, ПТ-0000047 від 03.03.2015, ПТ-0000046 від 02.03.2015, ПТ-0000073 від 01.04.2015, ПТ-0000074 від 02.04.2015, ПТ-0000075 від 03.02.2015, ПТ-0000076 від 06.04.2015, ПТ-0000077 від 07.04.2015, ПТ-0000078 від 09.04.2015, ПТ-0000080 від 14.04.2015, ПТ-000080 від15.04.2015, ПТ-000081 від 17.04.2015, ПТ-000082 від 20.04.2015, ПТ-000084 від 20.04.2015, ПТ-000085 від 21.04.2015, ПТ-000086 від 23.04.2015, ПТ-000087 від 24.04.2015, ПТ-000091 від 27.04.2015, ПТ-000089 від 27.04.2015, ПТ-000090 від 27.04.2015, ПТ-00096 від 30.04.2015, ПТ-00095 від 30.04.2015, ПТ-00094 від 30.04.2015, ПТ-000122 від 29.05.2015, ПТ-000121 від 28.05.2015, ПТ- 000120 від 27.05.2015, ПТ-000118 від 26.05.2015, ПТ-000116 від 25.05.2015, ПТ-000115 від 21.05.2015, ПТ-000114 від 20.05.2015, ПТ-000113 від 19.05.2015, ПТ-000109 від 18.05.2015, ПТ-000108 від 15.05.2015, ПТ-000107 від 15.05.2015, ПТ-000106 від13.05.2015, ПТ-000105 від 12.05.2015, ПТ-000103 від 08.05.2015, ПТ-000І01 від 06.05.2015, ПТ-000099 від 05.05.2015, ПТ-000098 від 05.05.2015, ПТ-0001533 від 26.06.2015, ПТ-000154 від 29.06.2015, ПТ-000151 від 25.06.2015, Пт-000152 від 25.06.2015, ПТ-000150 від 24.06.2015, ПТ- 000147 від 22.06.2015, ПТ-000146 від 22.06.2015, ПТ-000145 від І8.06.2015, ПТ-000144 від 17.06.2015, Пт-000143 від 16.06.2015, ПТ-000140 від 15.06.2015, ПТ-000141 від 15.06.2015, ПТ- 000139 від 12.06.2015, ПТ-000133 від 09.06.2015, ПТ-000131 від 08.06.2015, ПТ-000132 від 08.06.2015, ПТ-000130 від 04.06.2015, ПТ-000126 від 02.06.2015, ПТ-000125 від 01.06.2015, ПТ-000156 від 01.07.2015, ПТ- 000157 від 02.07.2015, ПТ-000158 від 03.07.2015, ПТ-000159 від 06.07.2015, ПТ-000160 від 07.07.2015, ПТ-000161 від 09.07.2015, ПТ-000163 від 13.07.2015, Пт-000164 від 15.07.2015, ПТ-000165 від 16.07.2015, ПТ-000166 від 20.07.2015, Пт-000168 від 27.07.2015, ПТ-000167 від 24.07.2015; прибутковими накладними №№ ПН-0000247 від 27.02.2015, ПН-0000231 від 25.02.2015, ПН-0000230 від 24.02.2015, ПН-0000229 від 23.02.2015, ПН-0000190 від 18.02.2015, ПН-0000213 від 18.02.2015, ПН-0000191 від 17.02.2015, ПН-0000189 від 16.02.2015, ПН-0000188 від 12.02.2015, ПН-0000159 від 11.02.2015, ПН-0000158 від 10.02.2015, ПН-0000157 від 09.02.2015, ПН-0000137 від 05.02.2015, ПН-0000136 від 05.02.2015, ПН-0000135 від 04.02.2015, ПН-0000119 від 03.02.2015, ПН-0000118 від 02.02.2015, ПН-0000376 від 30.03.2015, ПН-00003747 від 27.03.2015, ПН-0000346 від 26.03.2015, ПН-0000345 від 24.03.2015, ПН-00003059 від 20.03.2015, ПН-0000308 від 19.03.2015, ПН-0000307 від 18.03.2015, ПН-0000297 від 17.03.2015, ПН-0000296 від 16.03.2015, ПН-0000290 від 12.03.2015, ПН-0000277 від 10.03.2015, ПН-0000276 від 09.03.2015, ПН-0000273 від 06.03.2015, ПН-0000272 від 05.03.2015, ПН-0000260 від 03.03.2015, ПН-0000259 від 02.03.2015, ПН-0000526 від 05.05.2015, ПН-0000525 від 05.05.2015, ПН-0000527 від 06.05.2015, ПН-0000542 від 08.05.2015, ПН-0000546 від 12.05.2015, ПН-0000566 від 13.05.2015, ПН-0000568 від 15.05.2015, ПН-0000567 від 15.05.2015, ПН-0000569 від 18.05.2015, ПН-0000579 від 19.05.2015, ПН-0000580 від 20.05.2015, ПН-0000594 від 21.05.2015, ПН-0000595 від 25.05.2015, ПН-0000596 від 26.05.2015, ПН-0000598 від 27.05.2015, ПН-0000614 від 28.05.2015, ПН-0000615 від 29.05.2015, ПН-0000523 від 30.04.2015, ПН-0000524 від 30.04.2015, ПН-0000522 від 30.04.2015, ПН-0000488 від 27.04.2015, ПН-0000489 від 27.04.2015, ПН-0000487 від 27.04.2015, ПН-0000471 від 24.07.2015р. ПН-0000470 від 23.04.2015р. ПН-0000448 від 21.04.2015р. ПН-0000445 від 20.04.2015, ПН-0000446 від 20.04.2015, ПН-0000427 від 17.04.2015, ПН-0000426 від 16.04.2015, ПН-0000447 від 14.04.2015, ПН-0000412 від 09.04.2015, ПН-0000397 від 07.04.2015, ПН-0000396 від 06.04.2015, ПН-0000386 від 03.04.2015, ПН-0000385 від 02.04.2015, ПН-0000384 від 01.04.2015, ПН-0000866 від 01.06.2015, ПН-0000617 від 01.06.2015, ПН-0000618 від 02.06.2015, ПН-0000647 від 04.06.2015, ПН-0000649 від 08.06.2015, ПН-0000648 від 08.06.2015, ПН-0000658 від 09.06.2015, ПН-0000687 від 15.06.2015, ПН-0000688 від 15.06.2015, ПН-0000689 від 16.06.2015, ПН-0000690 від 17.06.2015, ПН-0000708 від 18.06.2015, ПН-00000709 від 22.06.2015, ПН-0000701 від 22.06.2015, ПН-000721 від 24.06.2015, ПН-0000749 від 25.06.2015, ПН-0000730 від 25.06.2015, ПН-0000751 від 29.06.2015, ПН-0000750 від 26.06.2015, ПН-0000928 від 24.07.2015, ПН-000940 від 27.07.2015, ПН-0000893 від 20.06.2015, ПН-0000880 від 16.07.2015, ПН-0000879 від 15.06.2015, ПН-0000861 від 13.06.2015, ПН-0000849 від 09.07.2015, ПН-0000825 від 07.07.2015, ПН-000799 від 06.07.2015, ПН-0000798 від 03.07.2015, ПН-0000776 від 02.07.2015, ПН-0000775 від 01.07.2015; товарно- транспортними накладними, які містять усі обов`язкові реквізити. 
Товариство розрахувалося за поставлений товар відповідно до платіжних доручень №№ 1605 від 02.02.2015, 1618 від 04.02.2015, 1638 від 09.02.2015, 1656 від 10.02.2015, 1667 від 11.02.2015, 1683 від 12.02.2015, 1706 від 13.02.2015, 1725 від 16.02.2015, 1658 від 17.02.2015, 1680 від 18.02.2015, 1676 від 20.02.2015, 1716 від 23.02.2015, від 1723 від 24.02.2015, 1755 від 25.02.2015,1782 від 27.02.2015, 1793 від 02.03.2015, 1816 від 03.03.2015, 1871 від 10.03.2015, 1885 від 11.03.2015, 1903 від 12.03.2015, 1913 від 13.03.2015, 1927 від 16.03.2015, 1949 від 17.03.2015, 384 від 19.03.2015, 1983 від 20.03.2015, 2005 від 23.03.2015, 2055 від 24.03.2015, 2053 від 26.03.2015, 2072 від 27.03.2015, 1696 від 30.03.2015, 2081 від 02.04.2015, 2088 від 03.04.2015, 2094 від 03.04.2015, 2094 від 06.04.2015, 2099 від 08.04.2015, 2104 від 09.04.2015, 2115 від 10.04.2015, 2105 від 14.04.2015, 2107 від 15.04.2015, 2106 від 16.04.2015, 2118 від 17.04.2015, 2106 від 22.04.2015, 2126 від 23.04.2015, 2133 від 24.04.2015, 1682 від 27.04.2015, 1695 від 28.04.2015, 1695 від 30.04.2015, 1748 від 05.05.2015, 1757 від 06.05.2015, 1782 від 07.05.2015, 1792 від 08.05.2015, 1806 від 12.05.2015, 1818 від 13.05.2015, 1832 від 14.05.2015, 1853 від 15.05.2015, 1872 від 18.05.2015, 1887 від 22.05.2015, 2129 від 26.05.2015, 2123 від 27.05.2015, 2135 від 28.05.2015, 2145 від 29.05.2015, 2147 від 02.06.2015, 2145 від 04.06.2015, 2172 від 08.06.2015, 2181 від 09.06.2015, 2213 від 12.06.2015, 2226 від 16.06.2015, 2249 від 17.06.2015, 2279 від 19.06.2015, 2300 від 22.06.2015, 2375 від 24.06.2015, 2409 від 25.06.2015, 2429 від 26.06.2015, 2445 від 30.06.2015, 2492 від 02.07.2015, 2500 від 06.07.2015, 2515 від 06.07.2015, 2541 від 08.07.2015, 2555 від 09.07.2015, 2586 від 14.07.2015, 2608 від 15.07.2015, 2633 від 17.07.2015, 2648 від 20.07.2015, 2702 від 24.07.2015, 2714 від 27.07.2015.
Контрагентом на адресу Товариства виписані податкові накладні. 
Товар використано позивачем у власній господарській діяльності, про що свідчать накладні на внутрішнє переміщення, акти обліку технічного обслуговування та ремонту автомобіля, акти на встановлення запасних частин, в яких відображено найменування запасних частин, їх кількість і вартість, а також транспортний засіб, на який такі деталі були встановлені.
На підставі зазначених обставин та наведених доказів, оцінка яким була надана з дотриманням норм процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентом щодо поставки запасних частин документально підтверджені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях; відповідачем же - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не доведено обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування податкового кредиту з ПДВ.
Не надано й доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Загалом, як встановлено судом апеляційної інстанції в ході розгляду справи, позиція податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується лише на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам його контрагента з іншими особами, та без будь-яких фактів фіксації порушення робиться висновок про нереальність господарських операцій Товариства із ТОВ «ПРОМТЕКС». Разом з тим, правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за обставин даної справи й відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про помилковість тверджень відповідача щодо нереального характеру правовідносин позивача із згаданим контрагентом щодо поставки товару, підставою для яких стали лише припущення контролюючого органу та недоведені обставини.
Доводи ж касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в акті перевірки та з урахуванням яких суд вже надавав оцінку встановленим обставинам справи, й по суті зводяться лише до їх переоцінки.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції й задоволення касаційної скарги.
Щодо позовних вимог, рішення про відмову у задоволенні яких прийнято судом апеляційної інстанції та не оскаржується у цій справі, то в цій частині судове рішення касаційним судом не переглядається.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС  у Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко