ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 вересня 2020 року           справа №200/4584/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,   розглянув   в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    Лозінської Оксани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 р.(у повному обсязі складено 12 червня 2020 року у м. Слов`янськ)  у справі  № 200/4584/20-а (головуючий І інстанції суддя Чучко В.М.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,       
                                                 ВСТАНОВИВ:
Позивач  05.05.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив  визнати протиправними дії відповідача, які виразились у незастосуванні при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки, та зменшення коефіцієнта по заробітній платі при призначенні пенсії за віком (з 02.07.2015 року); зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2012-2014 роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року по 01.10.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати, який було призначено при первісному нарахуванні пенсії у березні 2009 року, починаючи з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року (а.с. 1-3).
Рішенням  Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020  року у справі № 200/4584/20-а  у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с. 70-73).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким  задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення йому коефіцієнта по заробітній платі при призначенні пенсії за віком з 02.07.2015 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком йому із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,54412, який було призначено при первісному нарахуванні пенсії у березні 2009 року, починаючи з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що  03.03.2009 року йому було призначено пенсію за віком та встановлений коефіцієнт заробітної плати 2, 54412. Проте, починаючи з 2015 року при перерахунку пенсії розмір індивідуального коефіцієнту зменшився. Позивач вважає, що, застосовуючи коефіцієнт заробітної плати 2, 54412 до 2015 року при нарахуванні пенсії, а потім його зменшуючи,  допущено звуження змісту та обсягу його прав.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог ч. 1  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Маріупольському УПФ та отримує пенсію за віком (а.с. 18-19, 21).
З 03.03.2009 року позивач перебував на обліку в Управлінні та отримував пенсію по інвалідності за загальним захворюванням (ІІІ група) відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 (далі - Закон № 1788).    
02.07.2015 року позивач звернувся до Маріупольського УПФ з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (а.с. 13).
Зі змісту листа Маріупольського УПФ від 16.01.2020 року № 449/М-02-01-15 вбачається, що страховий стаж, який було враховано по 31.08.2015 року, складає 36 років 3 місяці 29 днів, стаж роботи за Списком № 1 - 2 роки. Коефіцієнт стажу складав 0,38250 (36 років+2 роки сп1*12)+3 місяців/(12 міс.*100%), за ст. 25 Закону № 1058. Заробітна плата розрахована за ст. 40 Закону: згідно довідки про заробітну плату за період з 01.02.1994 року по 30.06.2000 року та даних персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 30.06.2015 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації склав 1,82154. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 8022,70 грн. (1,82154*(3764,40 грн. (середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії)*17 індексації)=4404,35 грн.). Розмір пенсії з 01.12.2019 року - 3117,82 грн., з них: 
3068,68 грн. - розмір пенсії за віком (8022,70 грн.*0,38250)
49,14 грн. - доплата за понаднормовий стаж, 3 роки (1638,00*3%), ст. 28 Закону. Отже, пенсія призначена і виплачується вірно, відповідно до вимог діючого законодавства (а.с. 4-5).
Спірним є дії відповідача зі  зменшення позивачу коефіцієнта по заробітній платі при призначенні пенсії за віком з 02.07.2015 року.  
Колегія суддів  не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо   відмови у задоволені  позовних вимог  з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За унормуванням ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).
Приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV окреслено: за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За визначенням ч. 2 ст. 40 Закону N 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
В п. 2, 16 розд. XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV відбито, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.
Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом N 1058-IV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
Позивачу було призначено пенсію  по інвалідності відповідно до вимог Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернувся вперше 2 липня 2015 року.
Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
За правилами п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.  
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду  від 31.10.2018 р. у справі № 876/5312/17.          
Таким чином, висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог   в частині визнання дій відповідача щодо незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки, з 02.07.2015 року протиправними; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2012-2014 роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року по 01.10.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум; визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу коефіцієнта по заробітній платі при призначенні пенсії за віком з 02.07.2015 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком   із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати, який було призначено при первісному нарахуванні пенсії у березні 2009 року, починаючи з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року є неправомірним.
Згідно ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним задовольнити позовні вимоги  у повному обсязі, а саме:  визнати дії відповідача щодо незастосування позивачу при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки, з 02.07.2015 року протиправними; зобов`язати  відповідача здійснити перерахунок та виплату  позивачу пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто  за 2012-2014 роки, з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року по 01.10.2017 року; визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу коефіцієнта по заробітній платі при призначенні пенсії за віком з 02.07.2015 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу  пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати, який було призначено при первісному нарахуванні пенсії у березні 2009 року, починаючи з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, тобто з 02.07.2015 року.
Щодо доводів відповідача про пропущений позивачем строк звернення до суду першої інстанції, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Позивач просив у позовній заяві поновити строк звернення до суду.  
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі № 200/4584/20-а заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення було задоволено.
У статті 19 Конституції України відбито, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем  не доведено, що у даних правовідносинах він діяв правомірно. 
Таким чином, позовні вимоги  підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статями  272, 287,  308,  311, 315, п. 2, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
                                        
                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Лозінської Оксани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 р.  -  задовольнити.
Рішення   Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 р.   у справі  № 200/4584/20-а -  скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги   ОСОБА_1  до  Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області     про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії   -  задовольнити.
Визнати дії  Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області   щодо незастосування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки, з 02.07.2015 року протиправними.
Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто  за 2012-2014 роки, з 02.07.2015 року по 01.10.2017 року.
Визнати протиправними дії  Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області  щодо зменшення   ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) коефіцієнта по заробітній платі при призначенні пенсії за віком з 02.07.2015 року.
 Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області    здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 )  із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати, який було призначено при первісному нарахуванні пенсії у березні 2009 року, починаючи з 02.07.2015 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з  моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 16 вересня 2020 року.         

Колегія суддів                                                                            Г.М. Міронова 

                                                                                                               А.В. Гайдар 
                                                                                                                      
                                                                                                               Е.Г. Казначеєв