ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 серпня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/5536/20
Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/982/20

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
      головуючої - судді - Бобрової І.О.,
      суддів -  Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
      за участю секретарів - Бивалькевич Т.В., Шкарупі Ю.В., 

сторони справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Національна академія аграрних наук України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Національної академії аграрних наук України на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним наказу, 

місце постановлення ухвали судом першої інстанції - м.Чернігів, 
дата складання повного тексту ухвали судом першої інстанції - 06.07.2020,
  
                                                 У С Т А Н О В И В :  
  
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування наказу академії №252-К від 01.07.2020 «Про відсторонення від посади». Одночасно ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила зупинити дію наказу Національної академії аграрних наук України №252-К від 01.07.2020 «Про відсторонення від посади», посилаючись на те, що зазначений наказ видано не у спосіб, визначений законом. Позивач підставою для забезпечення позову визначила п.10 ст. 150 ЦПК України, зазначивши, що невизначеність з приводу законності видачі цього наказу створить незворотні процеси та правові колізії з виконанням обов`язків керівника державного підприємства та забезпечення стабільності його роботи, а у разі задоволення позову про визнання такого наказу незаконним унеможливить та ускладнить його виконання. 

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2020 року заву ОСОБА_1 задоволено, зупинено дію наказу Національної академії аграрних наук України «252-К від 01.07.2020 «Про відсторонення від виконання обов`язків». 

В апеляційній скарзі Національна академія наук України просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала суперечить нормам процесуального права. Скаржник посилається на те, що ОСОБА_1 на час службового розслідування була відсторонена від виконання обов`язків директора підприємства, тобто до неї було застосовано особливий запобіжний захід у межах та порядку, визначених законом, при цьому вона залишилась на посаді як головного бухгалтера, так і в.о. директора підприємства. Трудові права ОСОБА_1 не були порушені роботодавцем, що виключає факт трудового спору у даній ситуації. Відповідач також зазначає, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо спір при цьому не вирішується по суті. Крім того, жодним чином зупинення дії наказу не вплинуло б на подальшу можливість його скасування у випадку задоволенні позову ОСОБА_1 . Також відповідач звертає увагу, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу роботодавця можливо у випадку, якщо мало місце повідомлення позивачем чи його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».   

У відзиві на апеляційну скаргу НААН України позивач ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Позивач зазначає, що апелянт сам визнає та застосовує «інший випадок» відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків, який пов`язаний із Законом України «Про корупцію», що в силу ч.1 ст.82 ЦПК України звільняється від доказування. Заява про забезпечення позову подавалась з відповідними додатками, проаналізувавши які суд першої інстанції виніс абсолютно об`єктивне рішення про зупинення дії такого наказу.
Крім цього, позивач звертає увагу на те, що наказ про відсторонення №252-к від 01.07.2020 був підписаний не президентом НААН, а в.о.президента ОСОБА_3 , що взагалі не передбачено статутом НААН. При тому, що п.7.1 та п.7.2 статуту ДП ДГ «ІВКІВЦІ» МІП ім.В.М.Ремесла НААН України чітко зазначено, що управління підприємством здійснюється згідно з цим статутом та управління здійснюється його директором, який підзвітний Академії. Самі повноваження Академії закріплені п.7.4 статуту, серед яких відсутні такі повноваження, як відсторонення від посади директора.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
Вказане відповідає правовому висновку висловленому Верховним Судом 25 вересня 2019 року у справі N 320/3560/18.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 пред`явлено позов про визнання незаконним та скасування наказу Національної академії аграрних наук України від 01.07.2020 №252-К «Про відсторонення від виконання обов`язків». Позивачка вважає такий наказ незаконним, виданим не у спосіб, визначений законом, у зв`язку з чим і подано даний позов.  
Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, на яку посилається позивачка,  не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції". 

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу відповідача. Зі змісту позовної заяви та оскаржуваного наказу убачається, що підставою для видання наказу стало подання процесуального керівника у кримінальному провадженні №42020271210000077 від 05.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 КК України прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Лаєвської Ю. від 17.06.2020, а не повідомлення ОСОБА_1 або її близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції". 

Зазначене свідчить про помилковість застосування до порушеного питання другого речення ч.10 ст. 150 ЦПК України. Суд фактично допустив вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Доводи скаржника щодо відсутності даних, що незастосування заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим невиконання рішення суду у вигляді скасування спірного наказу колегія суддів вважає слушними, оскільки з цього приводу позивачем не надано належних та допустимих доказів. 

Твердження ОСОБА_4 про те, що не вжиття заходу забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу, створить незворотні наслідки для підприємства в частині забезпечення стабільності його роботи, правові колізії з виконанням обов`язків керівника державного підприємства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не мають правового значення при вирішенні процесуального питання. Підставою для вжиття заходів забезпечення позову є загроза істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, а не можливість настання негативних наслідків для юридичної особи, що видала оспорюваний наказ. 

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції належить скасувати та відмовити у задоволенні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.  

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381-384, 389, 390 ЦПК України,  
                                 
                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної академії аграрних наук України - задовольнити.  
Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2020 року - скасувати. 

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.  

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

      Судді Чернігівського апеляційного суду   
                                                                                          І.О.Боброва

                                                                                         Н.В.Висоцька

                                                                                           О.Є.Мамонова 

                                       Повний текст постанови складений  19.08.2020.