УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
17 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/4021/19
провадження № К/9901/9770/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №  420/4021/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування припису, постанови,
у с т а н о в и в:
04.07.2019 до Одеського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА» з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, у якому просило:
(і) визнати протиправним та скасувати припис відповідача про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 07  червня 2019 року;
(іі) визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 039/19/318 вих. від 20  червня 2019 року про накладення штрафу в розмірі 57 630 грн за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2019, яке було залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністартивного суду від 13.02.2020, позов Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА» задоволено:
А) Визнано протиправним та скасовано припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 07 червня 2019 року.
Б) Визнати протиправною та скасовано постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 039/19/318 вих. від 20 червня 2019 року про накладення штрафу в розмірі 57 630 грн за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подало касаційну скаргу до Верховного Суду,  в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2020 касаційну скаргу було залишено без руху з тих мотивів, що заявник не зазначив передбачену (передбачені) пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України підставу (підстави), на яких подається касаційна скарга, а також не надав суду платіжний документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 7  684  грн.
На виконання вимог означеної ухвали до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.
Отже, вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.
Водночас дослідивши зміст касаційної скарги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження у цій справі треба відмовити з таких мотивів.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України  передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з вимогами частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі за текстом -  КАС України) України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тобто розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, у якій ухвалено оскаржені судові рішення, за своїми ознаками до тих справ, що можуть переглядатися у касаційному порядку.
Законодавець у  КАС України  встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок розгляду, зокрема й щодо можливості їхнього касаційного перегляду.
За приписами пункту 20 частини першої  статті 4 КАС України  адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій  статті 12 КАС України  закріплено перелік справ, що для мети  КАС  вважаються справами незначної складності, який, утім, не є вичерпним, оскільки зважаючи на положення пункту 10 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей  КАС України справами незначної складності є також й інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з вимогами частини четвертої  статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зважаючи на те, що за предметом спору ця справа не належить до категорії тих, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, тому з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин та складність справи колегія суддів вважає, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених вище обставин і, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі заявник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті  328 КАС України, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів.
Вказане дає підстави для висновку, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не належить оскаржувати в касаційному порядку.
За правилом пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою потрібно відмовити.
Керуючись положеннями статей 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №  420/4021/19.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб