Єдиний унікальний номер 229/35/20 
Номер провадження 22-ц/804/1849/20        

                                                                               
                                                         ПОСТАНОВА
                                             І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
                                      
28 липня 2020 року                                                                          м. Бахмут
                                     
Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,
за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №229/35/20 за позовом Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року (суддя Рагозіна С.О., повний текст рішення складений 10 березня 2020 року),

встановив:

08 січня 2020 року Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа. Відповідачка звернулась до Управління з заявою про призначення їй адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг 07 травня 2015 року, у заяві вказала, що а ні вона, а ні будь-хто з членів її сім`ї не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. В періоди з 07 травня по 06 листопада 2015 року, 21 листопада 2015 року по 20 травня 2016 року, з 12 травня по 11 листопада 2016 року, з 13 березня по 12 вересня 2017 року, з 14 вересня 2017 року по 13 березня 2018 року, з 13 березня по 12 вересня 2018 року, 13 вересня 2018 року по 12 березня 2019 року, з 13 березня по 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 отримувала адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання. 11 вересня 2019 року під час усної розмови з відповідачем працівникам Управління стало відомо, що у її чоловіка ОСОБА_2 є у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Згідно з інформацією Орлівської сільської ради та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 26 квітня 2006 року набуто право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Розпорядженням Управління від 16 грудня 2019 року було визначено, що у ОСОБА_1 виникла переплата в розмірі 26487,44 грн. у зв`язку з поданням завідомо недостовірних відомостей за період з 01 червня 2017 року по 12 вересня 2019 року, про що було сповіщено відповідачку та зазначено про необхідність повернення надмірно отриманих коштів. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача надміру перераховану суму щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 26487,44 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року в задоволенні позову Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відмовлено.
З вказаним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідач не виконала вимоги п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до якого уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. 
Відповідачка відзив на апеляційну скаргу не надала.
Представники позивача Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації Апухтіна О.В. та Новодворська Л.О. , які діють на підставі довіреностей, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача,  пояснення представників позивача та відповідачки,  дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління з заявою про призначення їй адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Згідно з довідкою від 07 травня 2015 року № 14480000588 ОСОБА_1 взята на облік в Управлінні як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.
На підставі рішень Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації від 11 вересня 2015 року, 04 грудня 2015 року, 19 травня 2016 року, 24 березня 2017 року, 27 жовтня 2017 року, 19 березня 2018 року, 21 вересня 2018 року, 22 березня 2019 року в періоди з 07 травня по 06 листопада 2015 року, 21 листопада 2015 року по 20 травня 2016 року, з 12 травня по 11 листопада 2016 року, з 13 березня по 12 вересня 2017 року, з 14 вересня 2017 року по 13 березня 2018 року, з 13 березня по 12 вересня 2018 року, 13 вересня 2018 року по 12 березня 2019 року, з 13 березня по 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 отримувала адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання.
Розпорядженням Управління від 16 грудня 2019 року було встановлено, що у ОСОБА_1 виникла переплата в розмірі 26487,44 грн. у зв`язку з поданням недостовірних даних за період з 01 червня 2017 року по 12 вересня 2019 року, оскільки 26 квітня 2006 року її чоловік ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Управління повідомило ОСОБА_1 про отриману суму грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі в розмірі 26487,44 грн. за період з 01 червня 2017 року по 12 вересня 2019 року, яку необхідно повернути на рахунок управління. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач не надав суду жодних достатніх і допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , або є будь-яким іншим членом її сім`ї. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу своїх вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Спірні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до якого визначено статус внутрішньо переміщеної особи та встановлено відповідні соціальні гарантії.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно зі статтею 2 цього Закону України Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» установлена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Та пунктом 2 цієї постанови затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. 
Пунктом 3 цього Порядку визначено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї). Розмір допомоги залежить від статусу її отримувачів. 
Відповідно до абз. 2 пункту 6 Порядку (в редакції, яка діяла з 09 вересня 2015 року) визначено, що грошова допомога не призначається у разі: якщо будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
03 червня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 травня 2017 року №370, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
Відповідно до пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2015 року №427 та, в подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №754, внесено зміни та пункт 11 Порядку викладено в наступній редакції.
Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин.
У разі виїзду внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі та перебування на таких територіях понад 60 днів суми грошової допомоги повертаються за весь період перебування на зазначених територіях.
Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 , перемістилася з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою АДРЕСА_1 .
У період з 07 травня 2015 року по 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 неодноразово зверталася із відповідними заявами про призначення  щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за своїм фактичним місцем проживання на кожні 6 місяців окремо, при цьому в заявах зазначала, що змін, які впливають на призначення грошової допомоги не відбулося.
На підставі її заяв Управлінням соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації були прийняті рішення про призначення відповідачці щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на кожні 6 місяців за період з 07 травня 2015 року по 12 вересня 2019 року.
Загальна сума виплаченої відповідачці за період з 01 червня 2017 року по 12 вересня 2019 року щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг становить 26487,44 грн. у зв`язку з поданням завідомо недостовірних відомостей.
11 вересня 2019 року під час усної розмови з відповідачем працівникам Управління стало відомо, що у її чоловіка ОСОБА_2 є у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. 
З паспорту ОСОБА_1 вбачається, що 25 червня 1983 року відповідачка в РАЦС м.Ясинувата зареєструвала шлюб за ОСОБА_2 (а.с.116-117). 
Згідно з інформацією Орлівської сільської ради та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 26 квітня 2006 року набуто право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила зазначені обставини, пояснивши, що дійсно вона перебуває в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , однією родиною не проживають, але шлюб не розірвано, її чоловікові на праві власності належить будинок за вищевказаною адресою. Зазначені пояснення вона надавала також і в суді першої інстанції, до того ж при встановленні особи відповідачки у судовому засіданні вона надавала суду оригінал паспорту. 
За таких обставин, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, порушивши норми матеріального права, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки при зверненні з відповідними заявами про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідачкою не було повідомлено про наявність  у членів її сім`ї житлового приміщення, яке розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, які розташовані на лінії зіткнення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1921 грн., та судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 2881,50 грн., всього з відповідачки на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у сумі 4802,50 грн. 
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації задовольнити.
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації надмірно виплачені суми щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 26487 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 44 коп., понесені витрати по сплаті судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та її переглядом у суді апеляційної інстанції в сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 липня 2020 року.

Судді                                                                                       І.В. Кішкіна

                                                                                                 В.Б. Азевич

                                                                                                 О.В. Халаджи