ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 серпня 2020 року           справа №200/13050/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.
Секретар Сізонов Є.С.
за участі позивача ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 р. у справі № 200/13050/19-а (головуючий І інстанції Голуб В.А., повний текст складено 23.03.2020р. в м. Слов`янськ Донецька область) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення збитків та моральної шкоди,-

                                                       УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (надалі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні субсидії на 2019/2020 опалювальний період та зобов`язати відновити його порушене законне конституційне право на субсидію; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 110 680, 00 грн. заподіяну протиправним рішенням щодо незаконної відмови у призначенні субсидії на 2019/2020 рік та іншими обтяжливими обставинами та матеріальні збитки у розмірі 11 494, 22 грн., які заподіяні протиправною відмовою відповідача у призначенні субсидії за минулий опалювальний сезон 2018/2019 роки (а.с. 4-6, 30).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не знявся з реєстрації за місцем свого проживання та не зареєструвався у подарованій квартирі. 17 жовтня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення субсидії на 2019/2020 опалювальний період на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , в якому фактично проживає з 19 червня 2017 року. Відповідач відмовив йому у призначені субсидії, оскільки Управління не має законних підстав для призначення житлової субсидії за місцем фактичного проживання без договору оренди житла, а також у зв`язку з тим, що позивач отримує житлову субсидію за зареєстрованим місцем проживання. Позивач вказує, що не є членом домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 та не отримує субсидію за місцем реєстрації.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 135-138).
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п.1 Положення №848 основоположною умовою надання населенню житлових субсидій має чітке правове визначення: держава надає соціальну допомогу громадянам, що проживають в житлових приміщеннях і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги. Позивач зазначає, що за своїми статками підпадає під основоположну умову п.1 Положення №848 та відповідач відмовив у призначені субсидії, у зв`язку з чим позивачем подано позов до суду для відновлення порушеного права та відшкодування моральної шкоди. Стосовно відсутності реєстрації за місцем фактичного проживання, апелянт посилаючись на ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначає, що громадянам України гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Стосовно заперечення відповідача, що житлова субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання, наголошує, що соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства (п.9 Положення №848 в редакції від 27.04.2018р., п.25 Положення №848 в редакції від 14.08.2019р.). Крім того, про зміни в складі двох домогосподарств ( АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ) позивач повідомляв відповідача заявами від 31.08.2018р. та 02.07.2018р., але відповідач ці зміни залишив поза увагою, чим завдав матеріальних збитків обом домогосподарствам. Також зазначає, що судом першої інстанції не досліджена заява щодо збільшення розміру позовних вимог щодо матеріальних збитків, які станом на 01.04.2020р. становлять 19258,29 грн., які заподіяні протиправною відмовою відповідача у призначенні субсидії за минулий опалювальний сезон 2018/2019 роки.
Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
Відповідно договору дарування квартири від 19 червня 2017 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Докази реєстрації за даною адресою в матеріалах справи відсутні (а.с.38).
17 жовтня 2019 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії на 2019/2020 роки і на подальші періоди на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19). Разом із вказаною заявою позивачем було надано заяву про призначення та надання житлової субсидії встановленої форми та декларацію про доходи та витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії (а.с. 26-27).
Листом від 21.10.2019 року № 01-14/8675 Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повідомила позивача, що згідно п.22 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій, житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). За рішенням комісії житлова субсидія може призначатися одному із членів домогосподарства, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово- комунальні послуги. Також зазначено, що житлова субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). Додатково повідомлено, що його дружині, ОСОБА_2 , до складу домогосподарства якої він входить та зареєстрований разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , призначено житлову субсидію на період з травня 2019 року по квітень 2020 року (а.с. 20-21).
17 жовтня 2019 року ОСОБА_2 (дружина позивача) звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28-29).
Рішенням відповідача від 21 листопада 2019 року, уповноваженому власнику/ наймачеві ОСОБА_2 призначено житлову субсидію з жовтня 2019 року по квітень 2020 року включно на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно вказаного рішення для розрахунку субсидії враховані доходи, в тому числі і ОСОБА_1 , який зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 94-96).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Порядок та умови надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - положення № 848) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках) (п.2 Положення № 848).
За правилами п.5 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
У пункті 22 Положення № 848 визначено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).
За рішенням комісії житлова субсидія може призначатися одному із членів домогосподарства, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла (далі - орендарі), або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги.
За рішенням комісії житлова субсидія може призначатися одному із членів домогосподарства, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору наймання (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами. У такому разі склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії.
Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку про те, що право на отримання субсидії мають громадяни, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) та зареєстровані у такому приміщенні (будинку).
Особи, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому, субсидія призначається за рішенням комісії у таких випадках:
- особи проживають у ньому на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендарі), або є індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги;
- особи фактично проживають у ньому без укладеного договору найму (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами.
Відповідно до матеріалів справи, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 26 листопада 1971 року (а.с. 9 зв.б.). 
В паспорті позивача в графі «сімейний стан» зазначено, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 26 серпня 1967 року. Відмітки про розірвання шлюбу - відсутні (а.с. 9 зв.б.). 
Як вже зазначалось, 17 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення та надання житлової субсидії на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28-29). Під час звернення до відповідача із заявою ОСОБА_2 не вказала доходи позивача під час призначення субсидії.
Однак, позивач також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та входить до складу сім`ї ОСОБА_2 , яка отримує житлову субсидію за місцем реєстрації з жовтня 2019 року.
З рішення про призначення субсидії дружині позивача ОСОБА_2 від 21 листопада 2019 року вбачається, що субсидію на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 призначено з жовтня 2019 року по квітень 2020 року включно, розмір субсидії розрахований на двох членів сім`ї, у тому числі ОСОБА_1 (а.с. 94).
Тобто, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та входить до складу сім`ї третьої особи, яка отримує житлову субсидію за місцем реєстрації з жовтня 2019 року по квітень 2020 року.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на житлове приміщення за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 відповідають приписам Положення №848.
У пункті 24 Положення №848 визначено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства .
До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.
Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.
Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.
Тобто, у наведеній нормі зазначено, що до складу домогосподарства включаються всі особи, які, зареєстровані в житловому приміщенні, у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства, враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства.
Зазначена норма не передбачає включення до складу домогосподарства осіб лише за фактом фактичного проживання. Тобто, посилання позивача на п.9 Положення №848 колегією суддів не прийнято до уваги.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта та висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до статті 2 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Однак, право на отримання субсидії з оплати житлово-комунальних послуг не передбачено Конституційним законом або міжнародним договором. Зазначене право встановлено окремим спеціальним нормативно-правовим актом, положення якого повинні застосовуватися до спірних правовідносин. При цьому, колегія суддів не вбачає невідповідності вказаного вище Положення №848 будь-якому акту вищої юридичної сили.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради у призначенні позивачеві субсидії за адресою: АДРЕСА_1 є правомірною, а отже позовна вимога в частині визнання протиправним рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні субсидії на 2019/2020 опалювальний період задоволенню не підлягає.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Враховуючи, що під час розгляду справи, під час апеляційного провадження не встановлено порушення відповідачем прав позивача, вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 110 680, 00 грн. та матеріальні збитки, які заподіяні протиправним рішенням відповідача щодо незаконної відмови у призначені субсидії задоволенню не підлягають.
Стосовно, позовної вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 11 494, 22 грн., які заподіяні протиправною відмовою відповідача у призначенні субсидії за минулий опалювальний сезон 2018/2019 роки, суд зазначає наступне.
Зазначена сума матеріальних збитків, відповідно до матеріалів справи, складається з заборгованості станом на 01.10.2019р. перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» у розмірі 8550,00 грн. та перед УК «Ладіс» у розмірі 2944,22 грн. 
Однак, позивачем вже оскаржувалось рішення управління про відмову у призначенні субсидії за опалювальний сезон 2018/2019 роки та відповідно до рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019р. у справі № 200/12325/18-а, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року залишено без задоволення.
Згідно із ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, зазначений довод про стягнення матеріальних збитків у розмірі 11494,22 грн., які заподіяні протиправною відмовою відповідача у призначенні субсидії за минулий опалювальний сезон 2018/2019 роки, не може бути досліджений, оскільки саме питання відмови у призначенні субсидії, як передумова матеріальних збитків та як позовна вимога по справі № 200/12325/18-а вже досліджена судом апеляційної інстанції в рішенні суду, що набрало законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 р. у справі №200/13050/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 р. у справі № 200/13050/19-а - залишити без змін.
Повне судове рішення 11 серпня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                            Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                                  Т.Г. Арабей

                                                                                                                           І.Д. Компанієць