КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9148/2020      
справа № 753/18752/19                                          
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Чехоєвої Наталії Михайлівни на рішення Шевченківського  районного суду м. Києва, постановленого суддею Волошиним В.О. 05 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про визнання за користувачем місця поховання; зобов`язання вчинити певні дії,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У вересні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), в якому просила зобов`язати відповідача видати свідоцтво про поховання чоловіка позивачки – ОСОБА_2 -  на ім`я позивачки та визнати її, його дружину, користувачем місця поховання (користувачем родинного поховання) місце № 28, ряд АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який похований на Лісовому кладовищі ділянка № 68 ряд № 17 місце № 28. Оскільки чоловік позивачки помер раптово, то в організації поховання допомагали близькі друзі чоловіка та родичі, а також представники Київського міського військового комісаріату. При зверненні позивачки до відповідача з заявою про отримання свідоцтва про поховання нового зразка, позивачці була надана відповідь, що отримати зазначене свідоцтво вона не в змозі, оскільки не є користувачем місця поховання, у зв`язку з зазначенням іншої особи, яка здійснила поховання її чоловіка, а саме в Книзі реєстрації захоронень, зазначено особу, яка проводила поховання чоловіка позивачки, громадянина « ОСОБА_3 », з зазначенням адреси проживання позивачки. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права на поховання.
Рішенням Шевченківського  районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про визнання за користувачем місця поховання; зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користувачем місця поховання на Лісовому кладовищі м. Києва, на якому похований її чоловік – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (ділянка АДРЕСА_2 ).
Зобов`язано Ритуальну службу Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) внести зміни до Книги реєстрації поховань та перепоховань Лісового кладовища м. Києва, щодо особи, яка здійснила поховання та перепоховання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та видати їй відповідне свідоцтво про поховання.
Стягнено з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.
Стягнено з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.
Не погодившись із рішенням суду, 01.06.2020 представник Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально – побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Чехоєва Н.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині зобов`язання відповідача внести зміни до Книги реєстрації поховань та перепоховань Лісового кладовища м. Києва щодо особи, яка здійснила поховання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що судове рішення в цій частині не відповідає нормам матеріального права, зокрема, згідно зі ст. 27 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та п. 2.11 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 року № 193, виправлення написаного в Книзі реєстрації не допускається.
Представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 пояснила, що позивач не просила вносити зміни у книгу реєстрації поховань, суд вийшов за межі позовних вимог, тому вона просить залишити без змін рішення суду в частині видачі свідоцтва про поховання.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 03 грудня 1961 року до часу смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 9).
Згідно з Актом № 55 обстеження місця поховання від 22 липня 2019 року, складеного уповноваженими особами відповідача, ОСОБА_2 похований на Лісовому кладовищі ділянка   №68, ряд №17, місце №28, місце поховання - одинарне, має облаштування – пам?ятник (а.с. 12).
Як убачається із довідки № 55 від 22 липня 2019 року,   відповідно до запису в Книзі реєстрації поховань та перепоховань Лісового кладовища, чоловік позивача похований на цьому кладовищі (ділянка АДРЕСА_2 ), поховання здійснив « ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 » (а.с. 13).
З матеріалів справи убачається, що 22 липня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила видати свідоцтво про поховання чоловіка, проте відповідач у своєму листі – відповіді від 29 липня 2019року повідомив, що у зв?язку з тим, що поховання здійснила інша особа, про що зроблено запис у Книзі реєстрації поховань померлих, відповідач не може видати позивачу свідоцтво про поховання (а.с. 11).
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) – це особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання; ст. 25 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», про те, що за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов?язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. 
За бажанням одного з родичів, визначених у частині п?ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов?язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред?явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов?язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. 
На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово – комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Пунктом 2.11. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193, кожне поховання та перепоховання реєструється в спеціальній  Книзі  реєстрації  поховань  та перепоховань померлих громадян.
Запис до Книги реєстрації здійснюється в алфавітному порядку, за роками,  у цілому по кладовищу чи,  де це необхідно, окремо за кожним сектором. Усі графи Книги реєстрації обов?язково заповнюються чорним або фіолетовим чорнилом.   
Виправлення написаного в Книзі реєстрації не допускається. 
Книга реєстрації має бути прошнурованою, пронумерованою та скріпленою печаткою. Книга реєстрації зберігається на кладовищі постійно, а в разі ліквідації кладовища - передається на зберігання до архіву  органу місцевого самоврядування.
Для забезпечення ведення Книги реєстрації в населеному пункті визначається конкретний Виконавець.
Після здійснення поховання Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов?язання поховати померлого, як користувачу місця поховання видається відповідне свідоцтво про поховання, яке дає право на встановлення намогильної споруди в межах могили, вирішення питання про проведення підпоховання, облаштування місця поховання, здійснення інших дій, які не суперечать чинному законодавству.
Як вбачається із апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині  зобов`язання відповідача внести зміни в книгу реєстрації поховань.
 Крім того, представник позивача зазначила і ця обставина підтверджується позовною заявою, позивач не  заявляла вимогу про внесення змін у книгу поховань.
Таким чином суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, вирішивши питання, яке не заявлялося позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов?язання відповідача внести зміни до Книги реєстрації поховань та перепоховань Лісового кладовища м. Києва щодо особи, яка здійснила поховання, оскільки чинним законодавством внесення будь – яких змін до Книги реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян не допускається.
В решті рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки апеляційний суд переглядає справи в межах вимог апеляційної скарги.
 
Керуючись ст.ст. 367,  374, 376 ЦПК України, колегія суддів,
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу представника Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально – побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Чехоєвої Наталії Михайлівни задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року скасувати в частині зобов?язання відповідача внести зміни до Книги реєстрації поховань та перепоховань Лісового кладовища м. Києва щодо особи, яка здійснила поховання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в цій частині.
В решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2020 року.

 
                                                             
Суддя – доповідач:                                                    Судді: