Ухвала
Іменем України 
01 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 344/7983/20
Провадження № 51 - 3624 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_4 на ухвалу             Івано – Франківського апеляційного суду від 17 липня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Івано – Франківського міського суду Івано – Франківської області від                         06 липня 2020 року відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від                18 червня 2020 року, укладеної між прокурором  Івано – Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та повернуто кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвалою Івано – Франківського апеляційного суду від 17 липня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 – адвоката            ОСОБА_6 на зазначену ухвалу суду першої інстанції на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України. 
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Загальний порядок судового провадження на підставі угоди визначено ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК). Відповідно до                  ст. 474 ч. 7 КПК України якщо суд відмовляє у затвердженні угоди, у такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Згідно зі ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з таких рішень: затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Крім того, у ст. 314 КПК України закріплено, які саме рішення прийняті судом під час підготовчого провадження у кримінальному провадженні підлягають оскарженню а апеляційному порядку. Зокрема, до таких рішень віднесено ухвалу про повернення обвинувального акта, або ухвалу про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Процедура перегляду судових рішень регламентована Розділом V КПК України та встановлює розумні обмеження щодо скарження певної категорії судових рішень. Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий   пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що ухвала Івано – Франківського міського суду Івано – Франківської області від 06 липня 2020 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 18 червня 2020 року, укладеної між прокурором  Івано – Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим         ОСОБА_5 , не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
Аналогічна позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 753/1977/18, від 13 вересня 2018 року у справі № 638/6762/17, від                   22 травня 2019 року в справі № 757/71834/17-к та від 06 серпня 2020 року у справі № 344/8172/20.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд 
постановив: 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_4 на ухвалу Івано – Франківського апеляційного суду від 17 липня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3