справа № 367/2981/14-ц                     
головуючий у суді І інстанції Пархоменко О.В.
провадження № 22-ц/824/8195/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
11 вересня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мостової Г.І.
суддів Волошиної В.М., Слюсар Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2018 року
за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_2 . 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів у розмірі 491 400 грн та судові витрати у розмірі 3 654 грн. В інший частині позову відмовлено.
У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою, у якій просив поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Заява мотивована тим, що 31 жовтня 2014 року у справі № 367/2981/14-ц Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , суму грошових коштів в розмірі 491 400 грн., а також судові витрати у розмірі 3 654 грн. 
Разом із тим, ОСОБА_2 та його представник не були присутніми в судовому засіданні під час ухвалення рішення. Копію судового рішення особисто ОСОБА_2 також не отримував. Так, 15 квітня 2018 року представник позивача звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу судового рішення та виконавчого листа. 13 червня 2018 року представником позивача отримано відповідь від суду: копію відповідного рішення суду та виконавчий лист по цивільній справі № 367/2981/14-ц.                      У виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили                     19 січня 2015 року, виконавчий лист виданий 26 квітня 2016 року, строк пред`явлення до виконання 3 роки з дня набрання рішенням законної сили.
Позивач вважав, що пропустив строк пред`явлення виконавчого листа з поважної причини, оскільки рішення було постановлено без участі позивача, а копію рішення позивач не отримував і про часткове задоволення його позову дізнався лише після отримання рішення.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області задоволено заяву ОСОБА_2 . 
Поновлено строк ОСОБА_2 для пред`явлення до виконання виконавчого листа відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2014 року у справі № 367/2981/14-ц.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що заявник не подав до виконання виконавчий лист, тому був позбавлений можливості стягнути кошти з боржника на свою користь. З метою захисту прав стягувача заяву необхідно задовольнити та поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2018 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, без з`ясування усіх обставин справи та належного повідомлення відповідача про дату та час слухання справи з огляду на таке:
згідно зі змісту рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2014 року вбачається, що  представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Вказане свідчить про обізнаність позивача і його представника про слухання судової справи, призначеної на 31 жовтня 2014 року та про можливість ухвалення судом заочного рішення;
не зважаючи на зазначену обставину, позивач не вчиняв будь-яких дій щодо отримання у суді першої інстанції інформації щодо результатів розгляду справи та звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання після спливу більше ніж 3 років та 5 місяців;
оскаржувана ухвала не містить інформації про те, що позивачем надавались, а судом досліджувались докази неможливості або поважності причин не звернення протягом  вказаного періоду часу до суду щодо отримання інформації про результат судового засідання від 31 жовтня 2014 року;
оскаржувана ухвала містить лише констатацію факту, що позивач пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання з поважних причин, без їх конкретизації та зазначення будь-якої з цих причин.
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2014 року у справі № 367/2981/14-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів у розмірі 491 400 грн та судові витрати у розмірі 3 654 грн.
Вказане рішення було направлене сторонам у справі з рекомендованим повідомленням 05 грудня 2014 року (а.с. 67). 
Відповідно до рекомендованого  повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 не отримав «з інших причин, що не дали змоги виконати» (а.с. 69).
15 квітня 2018 року представник позивача звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу судового рішення та виконавчого листа. 
13 червня 2018 року представником позивача отримано відповідь від суду: копію відповідного рішення суду та виконавчий лист у цивільній справі № 367/2981/14-ц. У виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили 19 січня 2015 року, виконавчий лист виданий 26 квітня 2016 року, строк пред`явлення до виконання 3 роки з дня набрання рішенням законної сили.
На час ухвалення рішення судом першої інстанції діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Тоді як на час звернення до суду із заявою про видачу виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (надалі по тексту - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII  виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню (статті 40, 57, 58, 62).
Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. 
Відповідно до частини 1 статті 11 цього Закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частин 1,2 статті 433 ЦПК України у  разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Законодавство не визначає переліку причин, які є поважними та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. 
Суд в кожному конкретному випадку самостійно на підставі матеріалів справи визначає наявність поважних причин пропуску строку.
Відповідно до частини 1 статті 294 ЦПК України (в редакції на день ухвалення судового рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та його представник не були присутніми в судовому засіданні під час ухвалення рішення, копію судового рішення ОСОБА_2 не отримував. Відповідно до рекомендованого  повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 не отримав з інших причин, що не дали змоги виконати (а.с. 69).
Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність поважних причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Колегія апеляційного суду, переглядаючи судове рішення у цій справі, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, де  вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до Конституції України  держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території;  обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).
Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N 1402-VIII від 02 червня 2016 року судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків передбачених статтею 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.

 

 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                             В.М. Волошина
 
                                                                                                                  Т.А. Слюсар