Справа № 752/25745/19                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Бондаренко Г.В.
Провадження № 33/824/1503/2020                                                                      Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 22 червня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                                   Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                                        ОСОБА_1 ,
захисника                                                                                                 Пилипенка О.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Олександра Івановича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року, якою:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , який не працює, ідентифікаційний номер відсутній,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 06.12.2019 о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по просп. Ак. Глушкова, 1, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме сильний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Пилипенко О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник Пилипенко О.І. зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного та об`єктивного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, при цьому суд частину доказів не прийняв до уваги під час ухвалення постанови, іншу частину не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам, чим обмежив принцип диспозитивності під час розгляду справи, перешкодивши об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Так, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що б вказували на керування транспортним засобом ОСОБА_1 , окрім письмового пояснення ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 не неодноразові виклики у судове засідання не з`явився. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пояснили суду, чому ОСОБА_2 вказав на ОСОБА_1 , як на водія автомобіля, про що також було детально викладено у поданому захисником клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Щодо встановленого судом факту, що ОСОБА_1 не говорив на місці події, що він не керував автомобілем, бо розгубився. Слід зазначити, що таке твердження суду є не вірним та таким, що не відповідають дійсності, свідченням та наявним відеозаписам, так як ОСОБА_1 зазначив суду, що він постійно говорив працівникам поліції, що він не керував автомобілем та підтверджував ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що стверджується наявним у матеріалах відеозаписами.
Окрім того апелянт звертає увагу на те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим грубо порушено право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є неприпустимим і визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення захисника Пилипенка О.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як убачається зі змісту судового рішення, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дослідив наявні у адміністративних матеріалах докази, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.
Так, частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Отже відмова водія від проходження огляду на стан  сп`яніння в передбаченому законом порядку є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 078681 від 06 грудня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, проте зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не вказав.
- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 06 грудня 2019 року о 22 год. 40 хв. від проходження огляду на стан сп`яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 2).
Таким чином суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
У матеріалах справи відсутні будь-які зауваження ОСОБА_1 чи свідків щодо порядку прийняття відмови інспекторами поліції, оформлення протоколу.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП. 
Посилання захисника Кадельника І.Г. в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні докази у підтвердження того, що він керував транспортним засобом - є безпідставні. Так, в матеріалах адміністративного провадження на а.с.3 містяться пояснення свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких даний свідок рухався на автомобілі «Деу Ланос» н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по проспекту Ак. Глушкова зі сторони вул. Заболотного в сторону просп. Голосіївського в цьому ж напрямку рухався автомобіль  «Шкода Октавія» н.з. НОМЕР_1 без світла з порушенням Правил дорожнього руху України, потім врізався в дорожній знак. Свідок відкрив двері цього автомобіля і відчув запах алкоголю від водія, який поводив себе неадекватно, з нестійкою ходою. Водій був одягнений в чорну шапку, чорну куртку, штани бежевого кольору. Після чого свідок викликав поліцію і постійно був біля водія та авто.
Доводи ОСОБА_1 та його адвоката Пилипенка О.І. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - необґрунтовані та спростовуються дослідженими у суді документами, яким суд дав оцінку як кожному окремо так і у їх сукупності.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Олександра Івановича - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко