ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1270/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/1393/20 Категорія: 304090000 	Романенко В. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        30 липня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк», банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором –

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням останньою умов кредитного договору № б/н від 04.04.2008.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі вказаного договору від 04.04.2008 відповідачка отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. 
При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. 
Зміну кредитного ліміту за рішенням банку, а також пряму та безумовну згоду позичальника прийняти будь-який розмір кредитного ліміту позивач обґрунтовував положеннями договору, що викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг. 
Банк нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діяли на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою.
Крім того, відповідачка підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (тарифи), відповідно до якої базова процентна ставка на місяць – 1,9% місяць, комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) – 1% на залишок заборгованості, непогашеної протягом пільгового періоду, розмір щомісячних платежів (включаючи сплату за використання кредитних коштів у звітному періоді) – 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, у довідці передбачено порядок нарахування пені та штрафу у разі порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальниці кредит у розмірі, встановленому договором. 
Відповідачка кредитними коштами активно користувалась, однак зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, кредитні кошти повернула не повністю, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
На підставі викладеного, за розрахунком банку у відповідачки виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 30.11.2019 року складалась з 22052,23 грн., до розміру якого включено: 7967,00 грн. – заборгованість за кредитом, 12797,03 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 0,00 грн. – заборгованість за комісією, 0,00 грн. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. – штраф (фіксована частина), 1038,20 грн. - штраф (процентна складова). 
Посилаючись на такі твердження, банк просив суд стягнути з відповідачки повну заборгованість за кредитом в сумі 22052,23 грн. та судові витрати.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь АК КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 7967,00 грн.
Частково задовольняючи позов, суд керувався висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 03.07.2019 року, справа №342/180/17. Суд дійшов висновку про доведеність позову лише в частині стягнення тіла кредиту. В задоволенні решти вимог відмовлено у зв`язку з тим, що банк не надав доказів про узгодження з позичальником умов договору щодо відсотків та штрафів.
Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим в частині відмовлених позовних вимог (щодо відсотків та штрафів), АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.
Доводи скарги зводяться до того, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними. Саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Дії відповідачки з користування кредитними коштами, що підтверджено банком наданою випискою по рахунку позичальниці, свідчать про визнання заборгованості за кредитом та згоду з умовами кредитування. Розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем не надано. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, в чому судом було безпідставно відмовлено. 
Посилаючись на такі аргументи, апелянт просить скасувати рішення в частині відмовлених вимог про стягнення відсотків та штрафів, ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому вказує, що 04.04.2008 вона підписала анкету-заяву, на підставі чого отримала кредит в розмірі 8000 грн. В заяві відсоткова ставка не вказувалась, відсутні також і умови щодо неустойки за порушення зобов`язання. Крім того, копії наданих позивачем доказів не завірені належним чином, тому суд не може прийняти їх як допустимий доказ. Деякі докази надані російською мовою, тому вважає документи, що складені не державною мовою, недопустимими доказами. Вказує, що АТ КБ «ПриватБанк» продовжує відраховувати 50% надходжень на картковий рахунок відповідачки, всього відраховано 25282,38 грн., що перевищує тіло кредиту і ціну позову. Посилаючись на таке, відповідачка просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.05.2020 про стягнення боргу в сумі 7967,00 грн. та судових витрат та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, апеляційний суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Предметом апеляційного перегляду, судячи з вимог апеляційної скарги, є рішення суду стосовно позовних вимог про відмову у стягненні процентів в розмірі 12797,03 грн. та штрафів в розмірі 250,00 грн. – фіксована частина і 1038,20 грн. – процентна складова. 
За вимогами ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Таким чином, рішення суду в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 7967,00 грн. не переглядається судом на підставі ст. 367 ЦПК України.
Водночас, апеляційний суд не розглядає вимоги відповідачки, викладені у відзиві, щодо скасування рішення в частині стягнення із неї тіла кредиту в розмірі 7967,00 грн., оскільки відповідачка у встановленому процесуальним законодавством порядку не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження рішення в цій частині.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.
Статтею  526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_1 підписала заяву, якою висловила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Заява датована 18.04.2008, кредитну картку та ПІН клієнт отримала 18.04.2008, номер карти НОМЕР_1 , дата відкриття рахунку 04.04.2008 (а.с. 13). В заяві зазначено бажаний кредитний ліміт в розмірі 500 грн., а також вказано базову процентну ставку – 1,9% на місяць на залишок заборгованості.
При цьому в заяві відсутні відмітки про будь який інший розмір відсотків. 
Крім того, у заяві, яка підписана відповідачкою, зазначено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звертатись до суду, позичальник зобов`язаний оплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.
У заяві зазначено, що заявник ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою також 18.04.2008. У підписаній позичальницею довідці також вказано базову процентну ставку в розмірі 1,9% на місяць та штраф за порушення строків за будь-яким грошовим зобов`язання, передбаченим договором, більш як на 120 днів, в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а.с. 14).
В обґрунтування позовних вимог банк надав Умови та правила надання банківських послуг, що не містять підпису позичальника, а тому з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 не беруться до уваги апеляційним судом як належний та допустимий доказ, на який посилається позивач на обґрунтування вимог про стягнення процентів та штрафу.
З огляду на вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що стягненню підлягає тіло кредиту в розмірі 7967,00 грн.
Водночас, судом першої інстанції не повністю досліджено матеріали справи, не встановлено усі обставини справи у їх сукупності. Зокрема, суд не звернув уваги, що у підписаній 18.04.2008 заяві зазначено базову відсоткову ставку в розмірі 1,9% на місяць, крім того, визначено підставу нарахування штрафу, його розмір та порядок обчислення.
Незважаючи на те, що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, а також Тарифи банку не є складовими частинами кредитного договору, оскільки не містять підпису позичальника, апеляційний суд із довідки про умови кредитування (а.с. 14) та самого тексту заяви від 18.04.2008 (а.с. 13) встановив, що відповідачка була обізнана про розмір процентної ставки (1,9% на місяць) та про штрафи, передбачені за порушення грошових зобов`язань перед банком.
А тому, посилання суду та відповідачки у відзиві на апеляційну скаргу на те, що банк не підтвердив, що саме такі умови кредитор мав на увазі, пропонуючи укласти договір, спростовуються наявними в матеріалах справи вищевказаними доказами.
З розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 30.11.2019 розмір заборгованості ОСОБА_1 становила 22052,23 грн., до якого включено: 7967,00 грн. –заборгованість за кредитом, 12797,03 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 0,00 грн. – заборгованість за комісією, 0,00 грн. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. – штраф (фіксована частина), 1038,20 грн. - штраф (процентна складова). 
Встановлено, що позичальниця 18.04.2008 підписала заяву про приєднання до умов банку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а отже вона погодилась з викладеними в заяві та довідці умовами.
У підписаних заяві та довідці деталізовані умови укладеного договору, зокрема такі: базова процентна ставка на місяць – 1,9% місяць, комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) – 1% на залишок заборгованості, непогашеної протягом пільгового періоду, розмір щомісячних платежів (включаючи сплату за використання кредитних коштів у звітному періоді) – 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, у заяві та у довідці передбачено порядок нарахування пені та штрафу у разі порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань.
Крім того, випискою по рахунку відповідачки, вбачається, що позичальниця активно користувалась наданими їй кредитними коштами.
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідачки - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).
Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік №578/5) згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
У постанові НБУ №705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Таким чином, АТ "КБ "ПриватБанк" надані суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором.
Розмір процентної ставки, узгоджений сторонами в заяві та довідці про умови кредитування (1,9% на місяць або 22,8% на рік), змінювався 01.01.2013 на 30% річних, з 01.09.2014 – на 34,8% річних, з 01.04.2015 – на 43,2% річних.
Матеріали справи не містять підтверджень завчасного повідомлення позичальниці про зміну відсоткової ставки.
АТ КБ «ПриватБанк» надав суду відповідний розрахунок заборгованості за процентами по кредиту, який не спростований будь-яким доказами. Відповідачка, визнаючи, що їй було надано кредит в розмірі 8000 грн., та вказуючи при цьому, що з її заробітної плати здійснювались погашення заборгованості, проте, власних розрахунків заборгованості не надала.
Тому колегія суддів, на підставі наведених вище доводів, частково погоджується з розрахунком банку і, враховуючи, що сплата процентів по кредиту передбачена підписаною відповідачкою заявою та довідкою про умови кредитування, вважає можливим погодитись з апеляційною скаргою, що суд не врахував подані позивачем докази щодо узгодження з відповідачкою процентів та штрафу.
Разом з тим, встановлено, що банк узгодив із позичальником проценти за користування кредитом лише в розмірі 22,8%.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 18.04.2008 до 31.12.2012 (період, коли банк нараховував проценти за ставкою 22,8%) розмір процентів становив 73,41 грн. 
Однак, в подальшому банк нарахував відсотки за підвищеними ставками: з 01.01.2013 – 30% річних, з 01.09.2014 – 34,8% річних, з 01.04.2015 – 43,2% річних.
Дії банку щодо підвищення є неправомірними, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.
Розмір тіла кредиту після незаконного підвищення процентів і до 30.11.2014 часто змінювався. А тому, суд позбавлений можливості самостійно порахувати суму процентів, виходячи із процентної ставки 22,8%.
З 01.12.2014 тіло кредиту визначено в розмірі 7967,00 грн., що стягнуто судом першої інстанції та не оскаржено апелянтом.
Тому, виходячи з того, що банк погодив із позичальником відсоткову ставку в розмірі 22,8% на рік, колегія суддів вважає за доцільне перерахувати нараховані банком відсотки з 01.12.2014 і до 30.11.2019 саме за ставкою 22,8%.
Так, кількість днів з 01.12.2014 і до 30.11.2019 становить 1826 днів.
Заборгованість за тілом кредиту станом на 01.12.2014 складала 7967,00 грн.
Отже розмір заборгованості за процентами за період з 01.12.2014 і до 30.11.2019 складає 9213,57 грн., виходячи з такого розрахунку: 7967,00 грн. х 22,8% : 360 х 1826 днів = 9213,57 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги банку про стягнення процентів підлягають до задоволення, проте в межах узгодженої з позичальником процентної ставки (22,8%) та щодо періоду, впродовж якого тіло кредиту не змінювалось.
За період з 18.04.2008 до 31.12.2012 (період, коли банк нараховував проценти за ставкою 22,8% - всього 73,41 грн.) та з 01.12.2014 до 30.11.2019 (період, коли банк нараховував проценти за незаконно підвищеними ставками, і впродовж якого не змінювалось тіло кредиту) заборгованість за процентами за користування кредитом становить 9286,98 грн. = 9213,57 грн. + 73,41 грн. 
Такі висновки апеляційного суду зроблені з урахуванням позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 18 вересня 2019 року у справі №242/2543/16. 
При цьому, за період з 01.01.2013 і до 30.11.2014 позовна вимога про стягнення процентів не підлягає до задоволення, оскільки нарахування відбувалось за ставкою, що перевищувала 22,8%, а самостійно перерахувати проценти суд не має змоги, у зв`язку з частими змінами за вказаний період тіла кредиту.
Тому, позовна вимога про стягнення процентів підлягає до часткового задоволення в сумі 9286,98 грн. 
Позовна вимога про стягнення штрафу також підлягає до задоволення, оскільки така вимога також була узгоджена з відповідачкою, що підтверджується її підписом у заяві та довідці про умови кредитування від 18.04.2008.
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).
У підписаній позичальницею заяві та довідці з відповідачкою узгоджено розмір та порядок нарахування штрафу за порушення строків за будь-яким грошовим зобов`язання, передбаченим договором, більш як на 120 днів, в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.
Тому розмір штрафу, що підлягає до стягнення із відповідачки, становить 250 грн. + 5% від загальної суми задоволених позовних вимог (7967,00 грн. + 9286,98 грн. = 17253,98 грн.) = 250 грн. + 862,70 грн. = 1112,70 грн.
Таким чином, суд першої інстанції не дослідив всебічно та повно наявні в матеріалах справи докази, не встановив усі обставини справи.
За наслідком апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що між сторонами була узгоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 22,8% на рік та розмір штрафу. На вказане суд першої інстанції не звернув уваги, що призвело до ухвалення незаконного рішення про повну відмову в стягненні процентів та штрафів. Тому, в цій частині рішення слід скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 9286,98 грн. та про стягнення штрафу в розмірі 1112,70 грн., а всього 10399,68 грн. 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За звернення з позовом сплачено 2102,00 грн. (а.с. 28). Позов фактично задоволено на суму 18366,68 грн. = 7967,00 грн. + 1112,70 грн. + 9286,98 грн., тобто на 83,29 % від заявленої ціни (22052,23 грн.). До стягнення з ОСОБА_1 підлягають судові витрати в сумі 1750,76 грн. 
За звернення з апеляційною скаргою сплачено 3153,00 грн. (а.с. 201). Апеляційна скарга задоволена на суму 10399,68 грн., тобто на 73,83% від суми, яку просив задовольнити апелянт (14085,23 грн. = 12797,03 грн. + 250 грн. +1038,20 грн.). До стягнення з ОСОБА_1 підлягають судові витрати в сумі 2327,86 грн.
Всього з ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути судові витрати в сумі 4078,62 грн. 
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2020 року скасувати в частині відмови в стягненні процентів за користування кредитом та штрафів. В цій частині ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 9286,98 грн., за штрафами в розмірі 1112,70 грн., а всього 10399,68 грн.
В решті вимог про стягнення процентів за користування кредитом та штрафами – в задоволенні відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 4078,62 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді