ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

14 вересня 2020 року                                                                                      Справа № 902/501/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. ,  суддя Олексюк Г.Є. 

секретар судового засідання Мазур О.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" 
у справі № 902/501/19 (суддя Матвійчук В.В.)
за позовом Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  
до відповідачів:
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО"  
2. ОСОБА_1 
про стягнення 572 790,05 грн.
за участю представників сторін:
від Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  - Швадчак А.Р.;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" - не з`явився;
від ОСОБА_1  - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" звернулося із позовом про солідарне стягнення  з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" та ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р. в розмірі 572790 грн. 05 коп., з яких: 
446599 грн. 21 коп. - неповернута сума кредиту;  
78455 грн. 73 коп. - прострочені відсотки за користування кредитом; 
5694 грн. 14 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 
42040 грн. 97 коп. - пеня.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що  всупереч умов укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" Договору № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р., останній в установлений строк наданий йому кредит в повному обсязі не повернув, в зв`язку з чим у ТОВ "КРЕДО АВТО" перед позивачем існує заборгованість за кредитом. 
Вказує, що виконання ТОВ "КРЕДО АВТО"   зобов`язання за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р. було забезпечене порукою на підставі Договору поруки від 30.01.2018 р., укладеного між позивачем та ОСОБА_1 .
Враховуючи вказане, позивач просить стягнути заборгованість за Договором №251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р. в розмірі 572790 грн. 05 коп. з відповідачів солідарно.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі № 902/501/19 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО", ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" 446599 грн. 21 коп. - неповернутої суми кредиту; 27838 грн. 02 коп.  - заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом; 5377 грн. 80 коп. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом; 36621 грн. 14 коп. - пені  за прострочення платежів по основній сумі кредиту; 1269 грн. 16 коп. - пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом. Здійснено розподіл судових витрат.
При ухвалені вказаного рішення суд виходив із того, що 30.01.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК"  та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" було укладено Договір №251/ЮО-2018 про надання овердрафту.
Також, 30.01.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" та ОСОБА_1 укладено Договір поруки, згідно з яким Поручитель зобов`язався відповідати перед позивачем за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, оплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за Договором про надання овердрафту №251/ЮО-2018 від 30.01.2018 р.
Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО"  користувалося грошовими коштами в межах кредитної лінії, відкритої в межах Договору  №251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р.
Враховуючи неналежне виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" свого зобов`язання по сплаті боргу за Договором овердрафту позивач звернувся до нього та поручителя з повідомленням-вимогою від 10.01.2019 р. про виконання зобов`язань та кредитних коштів за Договором овердрафту. Однак, відповідачі не погасили заборгованість перед позивачем.
Проаналізувавши обставини справи та докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про солідарне стягнення суми кретиду в розмірі 446599 грн. 21 коп. є правомірною та обґрунтованою та підлягає до задоволення
Щодо суми прострочених відсотків за користування кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені судом було взято до уваги висновок судово-економічної експертизи № 6745/19-21 від 17.01.2020 р. та матеріали справи, відповідно до яких позовні вимоги в цій частині підтверджуються частково, а саме в розмірах: 27838 грн. 02 коп. - заборгованість по простроченим відсоткам; 5377 грн. 80 коп. заборгованість по нарахованим відсоткам; 36621 грн. 14 коп. - пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту; 1269 грн. 16 коп. - пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом. За таких обставин, суд першої інстанції частково задовольнив позов у вказаній частині.  
Розглядаючи спірні правовідносини суд застосував відповідні положення ст. ст. 6, 11, 509, 526, 527, 530, 543, 549, 553, 554, 611, 627, 628, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 175, 193, 230 Господарського кодексу України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Не погоджуючись з вказаним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК", відповідно до якої просить рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі №902/501/19 - скасувати в частині відмови у солідарному стягненні з відповідачів простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150 грн. 67 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.
Як підтверджується випискою про рух коштів по поточному рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" № 2600401704091 за період з 30.01.2018 р. по 17.04.2019 р., який міститься у матеріалах справи, а також Додатком № 1 до висновку судово-економічної експертизи № 6745/19-21 від 17.01.2019 р. "Результати дослідження руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.01.2018 р. по 17.04.2019 р.", у Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" починаючи з 01.02.2018 р. виникла заборгованість по овердрафту.
Позивачем відповідно до умов Договору № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р. починаючи з 01.02.2018 р. здійснювалось нарахування відсотків Товариству з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" за користування кредитними коштам.
При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" в період з 02.02.2018 р. по 26.07.2018 р. здійснювало погашення по нарахованих та прострочених відсотках, що підтверджується випискою про рух коштів по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.01.2018 р. по 17.04.2019 р., а саме операціями з призначенням платежу "Погашення нарахованих доходів за овердрафтом № 251/ЮО-2018 від 30.01.2018".
Здійснення позивачем нарахування відсотків за користування кредитними коштами та їх часткове погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" також підтверджується випискою про рух коштів по рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО" № 2607900000202 за період з 30.01.2018 р. по 24.01.2019 р., яка додається до апеляційної скарги.
Однак, починаючи з 27.07.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" припинило здійснення погашення відсотків, внаслідок чого станом на 25.01.2019р. прострочена заборгованість по сплаті відсотків складала 50617 грн. 71 коп., що підтверджується розрахунком суми позову про стягнення заборгованості по Кредитному договору №251/ЮО-2018 від 30.01.2018 р. ТОВ "КРЕДО АВТО" та розрахунком пені по простроченій заборгованості позичальника за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р., що містяться в матеріалах справи.
Наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 50617 грн. 71 коп. станом на 25.01.2019 р. підтверджується і випискою про рух коштів по рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО" № 2607910000801 за період з 24.01.2018 р. по 30.01.2019 р., яка додається до апеляційної скарги.
Мотивуючи своє рішення в частині часткового стягнення пені, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять банківських виписок, де здійснюється облік нарахованих сум пені по Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р., що унеможливило перевірити експертом заборгованість по нарахованим сумам пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р.
Відповідно до п. 6.1. Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення Овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим Договором) Банк має право стягнути з Позичальника пеню, в розмірі визначеному п.2.6. цього Договору, а саме в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми за кожен календарний день прострочення.
При цьому, позивачем було надано суду детальний розрахунок пені по простроченій заборгованості позичальника ТОВ "КРЕДО АВТО" у відповідності до Кредитного договору №0251/100-2018/1 від 30.01.2018 р. за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р., в якому, зокрема, було чітко відображено суму заборгованості, що бралася до розрахунку; період нарахування пені; розмір облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та сума нарахованої пені.
Однак, судом першої інстанції взагалі не було надано оцінки вищевказаному доказу та не враховано його при встановлені обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020 у справі № 902/501/19 в частині відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150 грн. 67 коп. є необґрунтованим, оскільки воно ухвалене при неповному встановлені обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, які були подані позивачем.
До апеляційної скарги позивачем додано виписку про рух коштів по рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО" № 2607910000801 за період з 24.01.2018 р. по 30.01.2019 р. та виписку про рух коштів по рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО" № НОМЕР_2 за період з 30.01.2018 р. по 24.01.2019 р.
Скаржник вказує, що дані докази містять інформацію по нарахованим та простроченим відсоткам за користування ТОВ "КРЕДО АВТО"  кредитними коштами у відповідності до умов Договору № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018, а також інформацію щодо здійснених ТОВ "КРЕДО АВТО" погашень нарахованих та прострочених відсотків за користування кредитними коштами.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції в частині вимог апеляційної скарги АТ "Кредобанк" залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.
На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Після закінчення дати остаточного повернення овердрафту по Договору № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30 січня 2018 року - з 24 січня 2019 року, припинилося право кредитора АТ "Кредобанк", нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, відтак, у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для стягнення нарахованих відсотків за користування овердрафтом з 24 січня 2019 року, що зазначені в позовній заяві.
Доводи апеляційної скарги АТ "Кредобанк" ґрунтуються на тому, що скаржник вважає необґрунтованим оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150 грн. 67 коп.
Суд першої інстанції встановив, що до позовної заяви АТ "Кредобанк" не було долучено оригіналів виписок з особового рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО", а тому станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн., 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4 150 грн. 67 коп. у розмірі, заявленому до стягнення у позовній заяві.
Долучені до апеляційної скарги АТ "Кредобанк" докази, подані з пропуском процесуального строку встановленого ГПК України, на їх подання, при цьому, позивач не ставить питання про поновлення пропущеного на подання доказів строку та не зазначає жодних причин, які могли б свідчити про поважність пропуску строку на подання доказів до суду першої інстанції.
Суд першої розглянув справу за наявними в ній доказами, з урахуванням висновків експерта, не знайшов підтвердження наявності у відповідача простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150 грн. 67 коп. у розмірі, при цьому, АТ "КРЕДОБАНК" не був звільнений від доказування сум, які просив стягнути в позовній заяві, натомість докази подані позивачем до позовної заяви лише констатували суму заборгованості, а не доводили її розмір.
За наведеного вище, ОСОБА_1 вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції в оскаржуваній AT "КРЕДОБАНК" частині.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , також скористався своїм правом та подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі №902/501/19 скасувати в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом, пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту, пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом, витрат за проведення експертизи та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК".
ОСОБА_1 вважає, що вказане рішення в оскарженій ним частині є незаконним, з огляду на наступне.
Судом не було враховано, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється: права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом були вчинені дії спрямовані на перевірку обґрунтованості позовних вимог шляхом отримання нового доказу - висновку експерта, при цьому, такі дії суду спричинили стягнення з відповідачів витрат на проведення експертизи на загальну суму 45124 грн. 66 коп., що є суттєвим тягарем, створює дисбаланс між позивачем та відповідачами, суперечить принципу диспозитивності та змагальності сторін.
Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що до позовної заяви АТ "Кредобанк" не було долучено оригіналів виписок з особового рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО", ОСОБА_1 вважає, що станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача будь-якої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, а тому неправомірним є висновок суду про можливість солідарного стягнення з відповідачів 27838 грн. 02 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом та 5377 грн. 80 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі №902/501/19 в оскарженій частині є необґрунтованим та незаконним.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідно до якого вказує наступне.
Сторони Договору овердрафту визначили розмір процентів, які кредитор має право нараховувати до моменту повного погашення заборгованості, та враховуючи прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, АТ "КРЕДОБАНК" мало право на стягнення належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за ставкою на підставі пунктів 2.2., 3.2. Договору овердрафту, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України.
Судом першої інстанції законно, обґрунтовано та з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 р. у справі №5017/1987/2012 та від 18.02.2019 р. у справі № 910/21449/17, ухвалено рішення про солідарне стягнення з відповідачів відсотків, нарахованих на прострочену суму заборгованості після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 взагалі не містить будь-якого обґрунтування вимог щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів пені, а тому з огляду на безпідставність такі вимоги не підлягають задоволенню.
Місцевий господарський суд призначаючи у справі № 902/501/19 судово-економічну експертизу з власної ініціативи, діяв у відповідності до вимог чинного господарського процесуального законодавства.
Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" на виконання ухвали суду від 10.10.2019 р. про призначення судово-економічної експертизи здійснило оплату судової експертизи на підставі отриманого рахунку експертної установи, при цьому усвідомлюючи, що надалі при задоволенні позову такі витрати можуть бути покладені на відповідачів.
За таких обставин позивач вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне та обґрунтоване рішення в частині задоволення вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, у зв`язку із чим просить відмовити в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції у відповідній частині залишити без змін. 

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судових засіданнях Північно-західного апеляційного господарського суду представник АТ "Кредобанк" підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при ухвалені оскарженого рішення було неповно з`ясовано обставини справи, у зв`язку із чим суд дійшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову.
З огляду на вказане, вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі №902/501/19 слід скасувати в частині відмови у солідарному стягненні з відповідачів простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150 грн. 67 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Також, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу довірителя, просив її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом, пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту, пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом, витрат за проведення експертизи та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги АТ "Кредобанк". 
В судове засідання 14.09.2020 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" не з`явився, а від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання, відповідно до якого просить проводити розгляд справи без його участі.
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення (т. 2, а. с. 209), клопотання представника ОСОБА_1 , а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе завершувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" та ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги АТ "Кредобанк" слід відмовити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 27838 грн. 02 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом (за період з 30.01.2019р. по 18.11.2019 р.), 5377 грн. 80 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом (за період з 30.01.2019 р. по 18.11.2019 р.) та 1269 грн. 16 коп. пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом (за період з 25.01.2019р. по 16.04.2019 р.), виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 30.01.2018р.  між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" (відповідач 1, позичальник) укладено Договір №251/ЮО-2018 про надання овердрафту (далі - Договір № 251/ЮО-2018) (т. 1, а. с. 20-26).
Відповідно до п. 1 Договору №251/ЮО-2018 банк зобов`язався при недостатності коштів на визначеному цим Договором поточному рахунку позичальника (поточний рахунок) надати позичальнику, в межах встановленого, у розмірі та на умовах обумовлених цим Договором максимального ліміту заборгованості по овердрафту, кредит у формі овердрафт (кредит або овердрафт), тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених цим Договором розрахункових документів, а позичальник зобов`язався повернути овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.
За умовами розділу 2 Договору №251/ЮО-2018 банк надає позичальнику овердрафт, а позичальник приймає його на наступних умовах:
- максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої можуть здійснюватися платежі протягом одного операційного дня з поточного рахунку позичальника понад фактичний залишок коштів на ньому); максимальний ліміт заборгованості по Овердрафту встановлюється в сумі 500000 грн. на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 у відділенні: вул. Пирогова, 78а, ПАТ "КРЕДОБАНК", м. Вінниця;
- процентна ставка: 23,5% річних;
- в разі не виконання вимог, передбачених у п.2.5.1 цього Договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється з розрахунку на 2% вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови. В подальшому, при виконанні позичальником вищезазначеної умови, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на попередньому рівні, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було виконано дану умову. Така зміна розміру процентів додаткового погодження сторонами не потребує;
- комісії за надання овердрафту (встановлені тарифами банку): за розгляд заявки про надання кредиту (овердрафту) - 0,00 грн.; за видачу кредиту (овердрафту) - 7500 грн. (1,5% від максимального ліміту заборгованості), сплачується до видачі кредитних коштів; за управління кредитом (овердрафтом) - 0,05%, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафта протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована; інші комісії при внесенні змін та доповнень в цей Договір (в умови надання овердрафту і надане забезпечення) - відповідно до діючих тарифів банку;
- термін остаточного повернення овердрафту: 24.01.2019 р.;
- обов`язковий рівень щомісячних надходжень на поточний рахунок, на якому встановлено овердрафт: не менше 500000 грн., при цьому, до складу таких надходжень включаються кошти, які зараховані на цей рахунок внаслідок проведення позичальником оборотів за кредитом поточних рахунків, за виключенням оборотів транзитного характеру (кошти, перераховані з поточних рахунків позичальника, відкритих в банку та/або інших банках, на інші поточні рахунки позичальника в банку та/або в інших банках) та за виключенням оборотів, пов`язаних із внутрішніми операціями позичальника та банку (повернення депозитів, сплата відсотків та комісій позичальнику банком тощо), надходжень, пов`язаних з отриманням кредитних коштів, в т.ч. з інших банківських установ, а також за виключенням надходжень у вигляді повернення коштів за контрактом у зв`язку із його невиконанням або надлишково/помилково сплаченим, поповнення статутного капіталу, та інше;
- пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором: в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.
За змістом п.п. 3.1-3.3, 3.6 Договору №251/ЮО-2018 за надання овердрафту позичальник сплачує банку комісії, визначені п.2.3 цього Договору. Проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п.2.2 цього Договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з дня видачі овердрафту до дня повернення овердрафту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору. У випадку надання і погашення овердрафту протягом одного операційного дня, проценти не нараховуються. Позичальник сплачує проценти/комісії, встановлені цим Договором, при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/комісії. У випадку відсутності/недостатності коштів на поточному рахунку протягом операційного дня, проценти/комісії за цим Договором можуть бути сплачені, за рахунок овердрафту, на підставі наданих позичальником до банку платіжних доручень. У випадку неповернення позичальником овердрафту в термін, визначений в п.2.4 цього Договору, банк має право застосувати до позичальника санкції, передбачені п.п. 6.1, 6.2, 6.4 цього Договору.
У відповідності до п.4.1 Договору позичальник зобов`язаний повернути банку овердрафт у обсязі в порядку та терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього.
За розділом 6 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим Договором) банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному п.2.6 цього Договору. При неповерненні або несвоєчасному поверненні суми овердрафту (його частини) позичальник, на вимогу банку, повертає цю суму отриманого овердрафту, збільшену на розмір індексу інфляції за весь час прострочення. У разі неподання позичальником банку фінансової звітності та інших бухгалтерських/розрахункових документів, які характеризують фінансовий стан позичальника, у встановлені цим Договором строки, позичальник, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 1% від максимального ліміту заборгованості по овердрафту, вказаного у п.2.1 цього Договору. За невиконання або неналежне виконання позичальником свого зобов`язання по своєчасному поверненню овердрафту, позичальник, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Упущена вигода розраховується наступним чином: сума, яка несплачена або несвоєчасно сплачена, помножена на розмір річних процентів, вказаний у п.2.2 цього Договору, який збільшений у 1,5 рази, і на кількість днів прострочення. У разі ненадання банком овердрафту, крім випадків, передбачених п.2.10 цього Договору, банк сплачує позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період простроченні за весь час прострочення. Сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), за цим Договором, прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим Договором.
Відповідно до п.10.1 Договору №251/ЮО-2018 він набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.
Також, 30.01.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (позивач, кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач 2, поручитель) укладено було Договір поруки (далі - Договір поруки) (т. 1, а. с. 27-28).
Згідно із п. 1 Договору поруки поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" (відповідач 1, боржник) зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, оплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за Договором про надання овердрафту №251/ЮО-2018 від 30.01.2018 р., укладеним між боржником та кредитором (кредитний договір). Відповідно до вищевказаного кредитного договору боржнику кредитором надаються кредити на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості по овердрафту 500000 грн.; дата остаточного повернення овердрафту 24.01.2019 р.; на момент укладення Кредитного договору розмір процентної ставки становить 23,5% річних.
Пунктами 2.1-2.3, 2.6 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.
Відповідно до умов розділу 3 Договору поруки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по цьому Договору поручитель на вимогу кредитора сплачує йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення. Крім того, поручитель відшкодовує кредитору завдані йому таким невиконанням/неналежним виконанням збитки.
За умовами п. п. 4.6, 4.7 Договору поруки, останній вступає в дію з моменту його підписання сторонами та припиняється за спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором.
Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до відповідачів із повідомленнями-вимогами від 10.01.2019 р. (т. 1, а. с. 29-34) відповідно до яких вимагав протягом 10 календарних днів з моменту отримання, але не пізніше 25 календарних днів з моменту надіслання повідомлення-вимоги, повернути суму кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції в наступному розмірі:
- 446599 грн. 21 коп. заборгованості по поверненню кредиту станом на 22.12.2018 р.;
- 48719 грн. 67 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування овердрафтом, в тому числі 40811 грн. 14 коп. простроченої заборгованості по сплаті відсотків станом на 22.12.2018 р.;
- пеню в розмірі, що буде повідомлений в момент оплати вищезгаданої заборгованості.
Враховуючи несплату відповідачами заборгованості позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідачів солідарно суми неповернутого кредиту , прострочених відсотків, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені.
Також, судом першої інстанції ухвалою від 10.10.2019 р. (т. 1, а. с. 108-112) було призначено у справі судово-економічну експертизу, на розгляд якої поставлено наступні питання:
- Яка документально підтверджена сума  основного боргу за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р.?
-  Яка документально підтверджена сума заборгованості щодо прострочених відсотків за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р.?
-  Яка документально підтверджена сума заборгованості щодо нарахований  відсотків за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р.?
- Яка документально підтверджена сума заборгованості щодо пені за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р. нарахованої за прострочення платежів по основній сумі кредиту за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р.?
- Яка документально підтверджена сума заборгованості щодо пені за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р. нарахованої за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом  за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р.?
Відповідно до висновку експерта від 17.01.2020 р. (у висновку експертом помилко зазначений 2019 рік) (т. 1, а. с. 174-195) за результатами проведення судово-економічної експертизи №6745/19-21:
По першому питанню: за результатами дослідження руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 та по рахунку № НОМЕР_3 за період з 30.01.2018 р. по 18.11.2019 р.  документально підтверджується сума основного боргу за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. в розмірі 446599 грн. 21 коп.
По другому питанню: за результатами дослідження руху коштів по рахунку № НОМЕР_4 за період з 30.01.2018 р. по 18.11.2019 р. заборгованість по простроченим відсоткам за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. станом на 17.04.2016р. документально підтверджується в розмірі 27838 грн. 02 коп.
По третьому питанню: за результатами дослідження руху коштів по рахунку № НОМЕР_4 за період з 30.01.2018 р. по 18.11.2019 р. заборгованість по нарахованим відсоткам за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. станом на 17.04.2016р. документально підтверджується в розмірі 5377 грн. 80 коп.
По четвертому питанню: в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи даних аналітичного обліку щодо нарахування та сплати пені за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. надати відповідь на питання щодо документального підтвердження суми заборгованості щодо пені за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р. нарахованої за прострочення платежів по основній сумі кредиту за Договором №251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р. експерту не видається за можливе.
За результатами дослідження розрахунково підтверджується сума заборгованості щодо пені за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р. нарахованої за прострочення платежів по основній сумі кредиту за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018р. в сумі 36621 грн. 14 коп.
По п`ятому питанню: в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи даних аналітичного обліку щодо нарахування та сплати пені за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. надати відповідь на питання щодо документального підтвердження суми заборгованості щодо пені за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019р. нарахованої за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом за Договором № 251/ЮО-2018 про надання овердрафту від 30.01.2018 р. експерту не видається за можливе.
За результатами дослідження розрахунково частково підтверджується сума заборгованості щодо пені за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р. нарахованої за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

В силу статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відносини між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" виникли на підставі укладення Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави "Позика, кредит, банківський вклад", якщо інше не встановлено параграфом 2 "Кредит" і не випливає із суті кредитного договору. 
Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписами ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. 
Між банком (позивачем) та позичальником (відповідачем 1) Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. у встановленому законом порядку і формі, було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов, текст був підписаний обома сторонами без заперечень та скріплений їхніми печатками. 
Як зазначено вище, позивач оскаржує рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі №902/501/19 в частині відмови у солідарному стягненні з відповідачів простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150грн. 67 коп.
В свою чергу, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення пені та відсотків,
Враховуючи приписи ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 78455 грн. 73 коп. прострочених відсотків за користування кредитом, 5694 грн. 14 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом та 42040 грн. 97 коп. пені.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що сума основного боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. становить 446599 грн. 21 коп.
Вище суд зазначив, що позивачем окрім суми основного боргу, заявлено до стягнення з відповідачів солідарно 78455 грн. 73 коп. прострочених відсотків за користування кредитом та 5694 грн. 14 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом.
Як вбачається із наданого позивачем розрахунку суми позову про стягнення заборгованості (т. 1, а. с. 16) прострочення по сплаті відсотків мало місце з січня 2019 року, однак сума прострочених відсотків за січень становить більше 80% від загальної суми прострочених відсотків.
Відповідно до висновку експерта від 17.01.2020 р. за результатами проведення судово-економічної експертизи №6745/19-21 частку нарахованих прострочених відсотків в структурі заборгованості складають відсотки нараховані до січня 2019 року зазначені однією сумою на початок 2019 року, проте в матеріалах справи відсутні банківські виписки щодо аналітичного обліку нарахованих сум та інформація щодо порядку утворення цієї заборгованості. 
Таким чином, дослідити порядок нарахування відсотків у період з 10.01.2018 р. по 25.01.2019р. експерту не видається за можливе, оскільки матеріали справи не містять банківських виписок, щодо сум нарахованих відсотків у зазначений період. З аналогічних підстав експертом не досліджувалось питання відповідності порядку нарахування відсотків умовам укладеного Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р.
В той же час, за результатами дослідження експертом руху коштів по рахунку № НОМЕР_4 за період з 30.01.2018 р. по 18.11.2019 р. заборгованість за Договором №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. станом на 17.04.2019 р.  документально підтверджується в розмірі:
- 27838 грн. 02 коп. по простроченим відсоткам;
- 5377 грн. 80 коп. по нарахованим відсоткам.
Вказані обставини вірно встановлені місцевим судом і з наведеного вбачається, що матеріалами справи підтверджується період нарахування позивачем відсотків з 30.01.2018 р. по 18.11.2019 р.
Однак, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 навела висновок про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК   України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В зв`язку з чим, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16, повний текст якої оприлюднено 06.05.2020 р., наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. 
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. 
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вона вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Таким чином, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень частини 2 статті 625 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі №755/10947/17 зазначено, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Згідно з положеннями частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Положеннями частини 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач свої вимоги положеннями частини 2 статті 625 ЦК України не обґрунтовував, а тому враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 щодо відсутності у кредитодавця права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування, відсутність в договорі умов щодо можливості банком нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про солідарне стягнення з відповідачів 27838 грн. 02 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом та 5377 грн. 80 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом.
Враховуючи вищенаведене, банк в силу умов укладеного між сторонами Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. не мав права нараховувати відсотки передбачені ним, як за користування кредитними коштами, після спливу терміну повернення таких коштів, оскільки нарахування таких відсотків можливе лише до спливу терміну повернення коштів. Натомість, банк у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення коштів мав виходити з умов п. п. 3.6., 6.1., 6.2., 6.4. Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. та нараховувати штрафні санкції щодо яких сторони дійшли згоди.
Щодо стягнення відсотків за період до 30.01.2019 р. апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що позивачем, під час розгляду справи в суді першої інстанції не долучено до матеріалів справи банківських виписок, де здійснюється облік нарахованих сум пені по Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р.
Такі докази були долучені позивачем до матеріалів справи лише під час апеляційного провадження, а саме до апеляційної скарги (т. 2, а. с. 34-38).
Суд звертає увагу, що за приписами ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Обґрунтовуючи причини неподання вказаних доказів Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" вказує, що представник позивача мав намір взяти участь у судовому засіданні по справі 19.03.2020 р., під час якого надати свої пояснення щодо нарахування та погашення відсотків за користування кредитними коштами та надати на підтвердження своїх доводів вищевказані докази.
Однак, 17.03.2020 р. представник скаржника дізнався, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 18.03.2020 р. було обмежено пасажирські перевезення на території України для запобігання поширенню коронавірусної інфекції.
Того ж дня, 17.03.2020 р. представник Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" звернувся до Господарського суду Вінницької області із клопотанням, в якому повідомив про неможливість з`явитися для участі у судовому засіданні з огляду на вищезазначені заходи, та просив суд відкласти розгляд справи.
Враховуючи викладене вказує, що внаслідок застосування урядом України заходів щодо запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19 у представника була відсутня змога з`явитися в приміщення Господарського суду Вінницької області для участі у судовому засіданні та надати докази суду.
В той же час, суд апеляційної інстанції не вбачає для підстав для прийняття вказаних вище доказів, виходячи з наступного.
За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Статтею 80 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Статтею 46 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Окрім вказаного, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що судом першої інстанції було  проведено декілька підготовчих засідань у справі, зокрема 18.07.2019 р., 12.09.2019 р., 10.10.2019 р. та 02.03.2020 р. (т. 1, а. с. 56-58, 82-84, 108-112, 214-217). На засіданнях 10.10.2019 р. та 02.03.2020 р. брали участь представники позивача.
Поруч з цим, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що неявка в судове засідання представника не перешкоджає стороні подати докази засобами поштового зв`язку чи за допомогою технічних засобів, а у випадку необхідності надання пояснень щодо таких доказів, то такі також можна подати за допомогою зазначених засобів.
Щодо відхилення судом першої інстанції клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується із мотивами місцевого господарського суду про відхилення такого клопотання, оскільки внаслідок запровадження карантинних заходів та обмежень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" не були збільшені строки розгляду справ, встановлені процесуальним законодавством.  
З аналізу викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в позивача був обов`язок подання вказаних доказів до суду першої інстанції разом із позовною заявою. Не подавши доказ із позовною заявою, сторона може в подальшому подати такий доказ з відповідним обґрунтуванням неможливості подання доказу. Також законодавством не встановлено обмежень щодо способу подання доказів.
В той же час, скаржник не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості подання вказаних доказів з врахуванням вищевказаного, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що виписка про рух коштів по рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО" № 2607910000801 за період з 24.01.2018 р. по 30.01.2019 р. та виписка про рух коштів по рахунку ТОВ "КРЕДО АВТО" № 2607900000202 за період з 30.01.2018 р. по 24.01.2019 р. подані з порушенням ст. ст. 80, 269 ГПК України, а тому не можуть бути прийнятті судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з відповідачів 50617 грн. 71 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом та 316 грн. 34 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом.
Підсумовуючи викладене в стягненні 78455 грн. 73 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом та 5694 грн. 14 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом слід відмовити.
Щодо стягнення 42040 грн. 97 коп. пені, суд апеляційної інстанції бере до уваги таке.
Згідно з положеннями статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пунктом п. 2.6. Договору кредиту встановлене відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.
Відповідно до п. 6.1. Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018р. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення Овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим Договором) Банк має право стягнути з Позичальника пеню, в розмірі визначеному п.2.6. цього Договору, а саме в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми за кожен календарний день прострочення.
За несвоєчасну сплату процентів за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р., позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 5419 грн. 83 коп.
В той же час, вище судом встановлено, що відсотки за період з 25.01.2019 р. по 16.04.2019 р. були нараховані позивачем всупереч норм законодавства, а тому похідна вимога про солідарне стягнення з відповідачів пені нарахованої на такі відсотки не підлягає до задоволення. 
Поруч з цим, вимога про стягнення 36621 грн. 14 коп. пені по простроченій сумі кредиту, враховуючи встановлені вище обставини справи та положення законодавства підлягає до задоволення.
Щодо посилання позивача на правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012, суд зазначає наступне.
В справі № 5017/1987/2012 судами встановлено, що згідно з пунктом 1.4 кредитного договору № 13-65-06/212 проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється Банком за користування кредитом після настання строку його погашення, та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються.
Відповідно до пункту 3.5 кредитного договору № 13-65-06/212, на якому ґрунтуються позовні вимоги Банку, у випадку порушення позичальником встановленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 36 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору.
В той же час, в даній справі умовами Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту передбачено, що у випадку неповернення позивальником овердрафту в термін, визначений п. 2.4. цього Договору, банк має право застосувати до позичальника санкції, передбачені п. п. 6.1., 6.2., 6.4. цього Договору.
Згідно із п. 6.1. Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018р. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення Овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим Договором) Банк має право стягнути з Позичальника пеню, в розмірі визначеному п.2.6. цього Договору, а саме в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми за кожен календарний день прострочення.
При неповерненні або несвоєчасному поверненні суми овердрафту (його частини) позичальник, на вимогу банку, повертає цю суму, отриманого овердрафту, збільшену на індекс інфляції за весь час прострочення (п. 6.2. Договору №251/ЮО-2018).
Відповідно до п. 6.4. Договору №251/ЮО-2018 за невиконання або неналежне виконання позичальником свого зобов`язання по своєчасному поверненню овердрафту, позичальник, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й  упущену вигоду. Упущена вигода розраховується наступним чином: сума, яка несплачена або не своєчасно сплачена, помножена на розмір річних процентів, вказаний в п. 2.2. цього Договору, який збільшений у 1,5 (півтора) рази і на кількість днів прострочення.
Суд звертає увагу на те, що умовами Договору №251/ЮО-2018 про надання Овердрафту від 30.01.2018 р. не передбачено право позивача на нарахування відсотків за неправомірне користування кредитними коштами, про що зазначено вище.
Тобто, обставини справи № 5017/1987/2012 та справи № 902/501/19 є різними, а тому в даній справі не можливо застосувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05.03.2019 р. у справі № 5017/1987/2012.
За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" та ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 483220 грн. 35 коп., з яких 446599 грн 21 коп. неповернутої суми кредиту та 36621 грн. 14 коп. пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту, а в стягненні 78455 грн. 73 коп. прострочених відсотків за користування кредитом, 5694 грн. 14 коп. відсотків нарахованих за користування кредитом та 5419 грн. 83 коп. пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом слід відмовити.
Відповідно до  ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи AT "КРЕДОБАНК", викладені в апеляційній скарзі щодо висновку про відмову в задоволені позову в частині солідарного стягнення з відповідачів простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 50617 грн. 71 коп. та пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 4150 грн. 67 коп., не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційна скарга AT "КРЕДОБАНК" залишається судом апеляційної інстанції без задоволення.
В той же час, апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, оскільки суд першої інстанції при задоволенні позову в частині солідарного стягнення з відповідачів 27838 грн. 02 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, 5377 грн. 80 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом та 1269 грн. 16 коп. пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом допустив неправильне застосування норм матеріального права, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові.
Підсумовуючи викладене, апеляційну скаргу AT "КРЕДОБАНК" слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково, а рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі №902/501/19 скасувати в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 27838 грн. 02 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, 5377 грн. 80 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом та 1269 грн. 16 коп. пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом.
З огляду на те, що апеляційна скарга та позов підлягають задоволенню частково, згідно з статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також, суд апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження у справі № 902/501/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 07.07.2020 р. встановив, що ОСОБА_1 подаючи апеляційну скаргу не сплатив судовий збір в повному розмірі (2881 грн. 50 коп.), а сплатив лише 936 грн. 50 коп. Відкриваючи апеляційне провадження суд прийшов до висновку про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі №902/501/19 та за результатами розгляду справи здійснити відповідний розподіл судових витрат.
Враховуючи ухвалення кінцевого судового рішення на стадії апеляційного провадження, суд достягує з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1945 грн.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, - 
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
3. Рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі № 902/501/19 скасувати в частині солідарного стягнення з відповідачів 27838 грн. 02 коп. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, 5377 грн. 80 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом та 1269 грн. 16 коп. пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом та розподілі судових витрат.
Ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині, в решті рішення залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення Господарського суду Вінницької області від 19.03.2020р. у справі № 902/501/19 в наступній редакції:
" Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" (вул. Максимовича, буд. 43-Б, м. Вінниця, 21016, код 35373717) (солідарний боржник з ОСОБА_1 ) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, код 09807862) - 446599 грн. 21 коп. неповернутої суми кредиту, 36621 грн 14 коп.  пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту.
Видати наказ.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 виданий Ленінським РВ УДДМС України у Вінницькій області 09.01.2014 р.)  (солідарний боржник з Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО") на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, код 09807862) - 446599 грн. 21 коп. неповернутої суми кредиту та 36621 грн. 14 коп. пені за прострочення платежів по основній сумі кредиту.
Видати наказ.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" (вул. Максимовича, буд. 43-Б, м. Вінниця, 21016, код 35373717) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, код 09807862) - 3624 грн. 04 коп. судового збору за подання позовної заяви та 21058 грн. 79 коп. витрат за проведення експертизи. 
Видати наказ.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 виданий Ленінським РВ УДДМС України у Вінницькій області 09.01.2014 р.) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, код 09807862) - 3624 грн. 04 коп. судового збору за подання позовної заяви та 21058 грн. 79 коп. витрат за проведення експертизи.
Видати наказ.
В позові в частині солідарного стягнення з  Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДО АВТО" та ОСОБА_1 78455 грн. 73 коп. прострочених відсотків за користування кредитом, 5694 грн. 14 коп. відсотків нарахованих за користування кредитом та 5419 грн. 83 коп. пені за прострочення платежів по сплаті відсотків за користування кредитом відмовити.". 
4. Стягнути з Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"  (вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, код 09807862) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 виданий Ленінським РВ УДДМС України у Вінницькій області 09.01.2014 р.)  - 1397 грн. 53 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 виданий Ленінським РВ УДДМС України у Вінницькій області 09.01.2014 р.) в дохід Державного бюджету України - 1945 грн. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
6. Господарському суду Вінницької області видати накази на виконання даної постанови.
7. Справу № 902/501/19 надіслати Господарському суду Вінницької області.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" вересня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В. 

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.