КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
27 серпня 2020 року                                                                                       м. Київ
 
                                                                                                          Справа №755/3315/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/6398/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:                Соколової В.В.                                                                    суддів:                                    Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.                                         за участю секретаря             Лугового Р.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Галаган В.І. 02 березня 2020 року у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом  до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень  Печерського району м. Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвала суду мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, у справі № 755/15747/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення заробітної плати задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, на користь  ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 295,75 грн.  Предметом розгляду суду були вимоги позивача  ОСОБА_1   про стягнення 1) заробітної плати, 2) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Досліджуваний позов також має предметом свого розгляду вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що було предметом дослідженим судом із ухваленням рішення по суті вимог, яке набрало законної сили, у справі № 755/15747/19. А тому суд першої інстанції вказав на те, що він позбавлений права повторно відкрити провадження щодо вже досліджуваного судом спору з аналогічних підстав.
 
Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість судового рішення, як такого, що постановлене з порушенням норм процесуального права за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що він не заявляв позовних вимог до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень  Печерського району м. Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зазначає, що він подавав позов у справі №755/15747/19 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень  Печерського району м. Києва про стягнення заробітної плати. Позов поданий ним у справі №755/3315/20 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень  Печерського району м. Києва стосується вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, вимоги вказаних позовів не є тотожними, а тому та судом першої інстанції прийняте помилкове рішення про відмову у відкритті провадження.
Враховуючи викладене просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення, причини неявки суду не повідомили. А тому, в порядку ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Статтею 186 ЦПК України визначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
При вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі необхідно враховувати, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору(постанова Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15).
 
З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, в якому просив суд стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 31349, 50 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду від 09 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, у справі № 755/15747/19  стягнуто з  Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 295,75 грн. Фактичний розрахунок при звільнені було здійснено 23 грудня 2019 року. А тому позивач керуючись положеннями ст. ст. 116, 117 КЗпП України просив суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 31349, 50 грн за період часу з 25 липня 2019 року по час фактичного розрахунку при звільнені 23 грудня 2019 року.
Також з матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2019 року  позивач звертався до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені закрито в частині позовних вимог до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, у справі № 755/15747/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення заробітної плати задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва на користь  ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 295,75 грн.
З тексту вказаного рішення суду вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва були вимоги про стягнення заробітної плати, які і були вирішені судом першої інстанції. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, судом першої інстанції не вирішувались, оскільки вказані позовні вимоги були заявлені позивачем до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та ухвалою суду від 09 грудня 2019 року провадження в цій частині було закрито.
Таким чином, підстави позову у даній справі, є відмінними від підстав позову, які заявлялись позивачем у справі №755/15747/19.
Крім того, у позовній заяві поданій у справі 755/3315/20 позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з часу звільнення 25 липня 2019 року по час фактичного розрахунку при звільнені 23 грудня 2019 року, в той час, як рішення суду у справі №755/15747/19 було ухвалено 09 грудня 2019 року, тобто позивачем були заявлені різні періоди часу, за які він просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, а тому позовні вимоги у даній справі  заявлені з інших підстав.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково відмовив у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підстав передбачених  п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року- скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В.Соколова          
Судді:                                                                                                 А.М.Андрієнко                                                                                                                                                                                                                                                              Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 04 вересня 2020 року.