Ухвала
 
31 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 306/2595/18
провадження № 61-12200ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені по аліментах,
 
встановив:
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 571 893,53 грн.
 
Рішенням Свалявського районного суду від 05 грудня 2019 року, залишеним     без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь      ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі                            133 674,02 грн.
 
11 серпня 2020 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Свалявського районного суду           від 05 грудня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду                      від 14 липня 2020 року, у якій він, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені рішення, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову у розмірі 7 429,30 грн.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                    № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку  розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у          справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Зважаючи на предмет позову та складність зазначеної справи, а також беручи до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а також ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням викладеного, оскільки оскаржуванірішення ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду України,
 
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені по аліментах відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук