ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 вересня 2020 року                                                        м.Суми

                                                               Справа №591/2678/17 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1476/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,
сторони:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника - адвоката Шаповал Олену Олегівну, 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Клименко А.Я. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 01 червня 2020 року -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. 
Свої вимоги мотивує тим, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , ними було придбано автомобіль Skoda Octavia Tour 1.8, кузов НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який є їх спільною сумісною власністю в рівних частках та підлягає поділу. Про відчуження вказаного автомобіля вона дізналася в червні 2017 року, після звернення до суду з цим позовом. Зазначає, що згоди чи дозволу на відчуження спірного автомобіля не давала, інших осіб на укладення угод від її імені не уповноважувала.
У зв`язку з цим, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість 1/2 частини спірного автомобіля (а. с. 130 т. 1, 58-59 т. 2). 
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості транспортного засобу Skoda Octavia Tour 1.8, д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 83 147 грн та судові витрати в сумі 3 214 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що спірний автомобіль був придбаний за кошти батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про що є відповідна розписка, тобто цей автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності. Також вказує, що судом проігнорована заява про застосування строків позовної давності, оскільки у вересні 2013 року спірний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 , про відчуження транспортного засобу позивачка була обізнана, проте з даним позовом звернулася лише в 2017 році.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Шаповал О.О., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб (а. с. 14 т. 1).
У шлюбі в них народилася донька - ОСОБА_5 , 1998 року народження (а. с. 13 т. 1).
У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вказано, що автомобіль Skoda Octavia Tour 1.8, д.н.з. НОМЕР_2 , 04 вересня 2013 року зареєстрований за ОСОБА_3 з правом керування ОСОБА_2 з 31 серпня 2013 року (а. с. 52 т. 1).
Згідно повідомлення територіального сервісного центру №5946 МВС в Сумській області станом на 03 лютого 2017 року за ОСОБА_2 19 березня 2013 року зареєстровано автомобіль Skoda Octavia, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . 04 вересня 2013 року даний автомобіль перереєстровано на іншого власника (а. с. 99, 124 т. 1).
У повідомленні територіального сервісного центру №5946 МВС в Сумській області від 04 серпня 2017 року вказано, що станом на 26 липня 2017 року автомобіль Skoda Octavia, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , 04 вересня 2013 року зареєстровано за ОСОБА_3 (а. с. 170 т. 1).
Як зазначено у копії розписки від 14 березня 2013 року, ОСОБА_2 отримав від свого батька ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14 500 доларів США на придбання автомобіля та зобов`язався повернути борг шляхом переоформлення придбаного автомобіля на ім`я батька протягом трьох місяців з моменту оформлення автомобіля (а. с. 7 т. 2).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №62 від 31 січня 2019 року, ринкова вартість легкового автомобіля марки Skoda Octavia Tour 1.8, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , д.н.з.  НОМЕР_2 ,станом на 30 січня 2019 року складає 166 294 грн (а. с. 198-211 т. 2).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено, що спірний автомобіль придбаний подружжям під час перебування ними у шлюбі, отже є їх спільною сумісною власністю, тому кожна із сторін має рівні права на нього.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. ВПВС від 21.11.2018 №372/504/17
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 
В обґрунтування своїх заперечень на позов ОСОБА_2 посилається на те, що спірний автомобіль не спільним майном подружжя, оскільки кошти на його придбання надавав його батько ОСОБА_3 з умовою переоформлення придбаного автомобіля на ім`я батька протягом трьох місяців з моменту оформлення автомобіля, що підтверджується розпискою від 14 березня 2013 року та показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (рідний брат відповідача). Також відповідач зазначає, що позивачка була обізнана ще в 2013 році про вказану обставину, а також про те, що право власності на автомобіль було переоформлено на його батька.
Відповідно до положень ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. 
Зі змісту розписки від 14 березня 2013 року не вбачається, що позивачка була обізнана про викладені в ній обставини, її підпис на розписці відсутній. Показання ж свідків не є належними та достовірними доказами на підтвердження тих обставин, на які посилається відповідач в заперечення на позов. 
Згідно пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду, спірним автомобілем з моменту його придбання і по теперішній час користувався він особисто. Шлюб між ним та позивачкою розірвано рішенням суду в червні 2017 року. 
З огляду на викладене є також необґрунтованими твердження відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду з цим позовом, оскільки матеріалами справи підтверджується, що про реєстрацію права власності на спірний автомобіль у вересні 2013 року за ОСОБА_3 , вона дізналася в червні 2017 року, після того, як представник ОСОБА_2 в судовому засіданні надала свідоцтво про реєстрацію автомобіля на ім`я ОСОБА_3 . 
Будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували, що позивачка була обізнана про відчуження спірного автомобіля ОСОБА_2 своєму батькові ще в 2013 році, відповідачем суду не надано. Автомобілем, як вже зазначено, постійно користувався та користується ОСОБА_2 .
Отже, суд першої інстанції дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про належність спірного автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та, оскільки останній відчужив спільне майно без згоди позивачки, стягнув з відповідача на її користь Ѕ частину вартості транспортного засобу Skoda Octavia, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника - адвоката Шаповал Олену Олегівну залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий:                                                 Т.А. Левченко

Судді:                                                                 В.І. Криворотенко 

                                                        С.С. Ткачук