ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5919/20 Справа № 212/7466/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 212/7466/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді – Барильської А.П.,
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання - Голуб О.О.         

сторони:
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
відповідач – Публічне акціонерне товариство «БАНК КАМБІО»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2020 року, яка постановлена суддею Чорним І.Я. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 21 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» третя особа на стороні позивачів - Товариство обмеженою відповідальністю «ВІКТОРІБУС», третя особа - Національний Банк України про визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2020 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» третя особа на стороні позивачів - Товариство обмеженою відповідальністю «ВІКТОРІБУС», третя особа - Національний Банк України про визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії закрито.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2019 по цивільній справі № 212/7466/19 2-з/212/50/19 у вигляді заборони проведення торгів з відчуження (продажу) активів, що обліковуються на балансі ПАТ «БАНК КАМБІО» в частині, що стосується Лоту № GL16N011181, права вимоги за кредитним договором 15/05-2013 від 07.05.2013 року, а саме проведення торгів нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та накладення арешту на майно, заборони відчуження та заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав (щодо реєстрації, перереєстрації тощо) на наступне нерухоме майно: нежиле приміщення розташоване на 1 поверсі 3-4 поверхового житлового будинку, загальною площею 129,8 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 56738012110).
Роз`яснено, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили даною ухвалою суду.
В апеляційній скарзі позивач  ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, посилаюсь на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, оспорюваний кредитний договір первинно був укладений між юридичними особами, однак відповідно до обставин справи та матеріалів позовної заяви, в подальшому позивачем ОСОБА_3 було виконано умови укладеного між юридичними особами договору та, відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України, у зв`язку з даною обставиною до позивача ОСОБА_3 перейшли всі права на обов`язки кредитора за основним договором, тому на момент пред`явлення позову у даний час спір підсудний саме загальному місцевому суду.
Крім того зауважує, що поза увагою суду залишився той факт, що перехід до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника відбувається в силу прямої вказівки закону, а тому будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно та судом не враховано, що учасниками справи не спростовано факту отримання Банком коштів від позивача ОСОБА_3 , тобто не спростовано перехід до останньої прав та обов`язків кредитора. 
У відзиві на апеляційну скаргу Національний банк України просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Учасники справи, будучи належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», третя особа на стороні позивачів - Товариство обмеженою відповідальністю «ВІКТОРІБУС», третя особа - Національний Банк України, про визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просили суд: визнати припиненими правовідносини за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між ТОВ «Фавор-КР» (яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС») та ПАТ «БАНК КАМБІО»; визнати припиненими правовідносини за Договором іпотеки №15/05-2013-10 від 11.05.2013 року, укладеним в забезпечення вищевказаного договору між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. та зареєстрований за № 877; відновити становище яке існувало до прийняття Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» Северіна Ю.П. № 109 від 18.07.2018 року, яким було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, шляхом визнання дійсним Договору поруки №15/05-2013-18 від 03.09.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «БАНК КАМБІО» та зобов`язання ПАТ «БАНК КАМБІО» виключити з його бухгалтерського обліку за розрахунками обліку кредитів (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) кредитну заборгованість ТОВ «Фавор-КР» (яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС») за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між ТОВ «Фавор-КР» та ПАТ «БАНК КАМБІО»; припинити виконання дій, визначених у Наказі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» Северіна Ю.П. № 109 від 18.07.2018 року щодо застосування наслідків нікчемності правочинів ПАТ «БАНК КАМБІО» щодо кредитної заборгованості за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між ТОВ «Фавор-КР» та ПАТ «БАНК КАМБІО»; стягнути з ПАТ «БАНК КАМБІО» на користь позивачів судові витрати зі сплати судового збору, а саме на користь ОСОБА_1 - 1280,68 грн., ОСОБА_2 – 896,48 грн. та ОСОБА_3 – 1280,68 грн.
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції керувався положеннями п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України та дійшов висновку про те, що спір в даному випадку виник з правовідносин, що виникають в процесі виконання договору, який укладено між юридичними особами, тому розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.
У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
Аналогічні правові висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/1733/18, провадження № 12-170гс18, та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 904/2526/18, провадження № 12-272гс18.
Як вбачається із матеріалів справи, спір виник з правовідносин, при виконанні кредитного договору № 15/05-2013, укладеного 07.05.2013 між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «Фавор-КР», яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС», укладеного для поповнення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності, тобто між юридичними особами та для здійсненням господарської діяльності, а також щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання - кредитного договору № 15/05-2013, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Доводи апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1 про те, що, дійсно оспорюваний кредитний договір первинно був укладений між юридичними особами, однак відповідно до обставин справи та матеріалів позовної заяви, в подальшому позивачем ОСОБА_3 було виконано умови укладеного між юридичними особами договору та, відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України, у зв`язку з даною обставиною до позивача ОСОБА_3 перейшли всі права на обов`язки кредитора за основним договором, тому на момент пред`явлення позову даний час спір підсудний саме загальному місцевому суду, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки в даному випадку, спір виник щодо правовідносин, що виникли при виконанні кредитного договору № 15/05-2013, укладеного 07.05.2013 року між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «Фавор-КР», яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС», укладеного для поповнення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності, тобто між юридичними особами та для здійсненням господарської діяльності, а також щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, а саме кредитного договору № 15/05-2013 року, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишився той факт, що перехід до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника відбувається в силу прямої вказівки закону, а тому будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно та судом не враховано, що учасниками справи не спростовано факту отримання Банком коштів від позивача ОСОБА_3 , тобто не спростовано перехід до останньої прав та обов`язків кредитора, оскільки як вбачається із матеріалів справи позивачі, звертаючись до суду з даним позовом просили, зокрема, визнати припиненими правовідносини за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між ТОВ «Фавор-КР», яке в подальшому перейменовано наТОВ «ВІКТОРІБУС», та ПАТ «БАНК КАМБІО», тобто просили визнати припиненими правовідносини за договором, який укладено між юридичними особами та для здійсненням господарської діяльності.
При цьому позивачі просили визнати припиненими правовідносини за Договором іпотеки №15/05-2013-10 від 11.05.2013 року, укладеним в забезпечення вищевказаного договору між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. та зареєстрований за № 877, який укладений для забезпечення виконання основного зобов`язання, укладеного між юридичними особами.
Крім того, як вбачається із позовної заяви позивачі просили відновити становище яке існувало до прийняття Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» Северіна Ю.П. № 109 від 18.07.2018 року, яким було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, шляхом визнання дійсним Договору поруки №15/05-2013-18 від 03.09.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «БАНК КАМБІО» та зобов`язання ПАТ «БАНК КАМБІО» виключити з його бухгалтерського обліку за розрахунками обліку кредитів (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) кредитну заборгованість ТОВ «Фавор-КР», яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС», за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між ТОВ «Фавор-КР» та ПАТ «БАНК КАМБІО»; припинити виконання дій, визначених у Наказі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» Северіна Ю.П. № 109 від 18.07.2018 року щодо застосування наслідків нікчемності правочинів ПАТ «БАНК КАМБІО» щодо кредитної заборгованості за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між ТОВ «Фавор-КР» та ПАТ «БАНК КАМБІО» що свідчить про те, що між сторонами існує спір щодо факту переходу до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника. 
На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції -залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 вересня 2020 року. 

Головуючий:

Судді: