П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/11941/19 
                                                                              Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.  
                                                                              Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
25 червня 2020 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому він просив: 
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4 (у редакції наказу МВС України від 21.09.2019 №788); 
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року позов задоволено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що п. 311 Наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стались в органах та підрозділах системи МВС України", комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Відповідач вказує, що виходячи з вказаної норми Наказу МВС №1346 та наявності наказу Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 11.12.2008 року №214 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , у випадку позивача, повинні були бути складені акти за формою Н-Т, Н-5.
Вказане свідчить про порушення порядку №1346 комісією з розслідування нещасного випадку під час складання актів. 
На підставі вищевикладеного, керівником ГУНП в Житомирській області позивачеві було надано письмове повідомлення, оформлене листом від 09.08.2019 року за вихідним №888/105/05/29-2019 про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з невідповідністю актів Н-1* 35 від 24.09.2009 та Н-5* від 19.09.2009 та наявності наказу Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 11.12.2008 року №214 про притягнення до дисциплінарної відповідальності   ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що в період з 15.12.2005 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а в період з 07.11.2015 по 15.03.2016 в органах Національної поліції України.
Як вбачається із копії свідоцтва про хворобу №8/8, 03.02.2016 ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" за розпорядженням УКЗ ГУНП у Житомирській області від 18.01.2016 здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. У пункті 12 вказаного свідоцтва про хворобу зазначено, що захворювання ОСОБА_1 , які виникли унаслідок травми, пов`язані з виконанням службових обов`язків та з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 15.03.2016 №46 (по особовому складу) майора міліції, старшого оперуповноваженого Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Котвіцького О.Р. було звільнено з органів поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).
Згідно з виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.04.2016 серії 12 ААА № 514295 позивачу з 18.03.2016 було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов’n3;зків.
На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 по справі 806/1555/18 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області листом від 09.08.2019 №888/105/05/29-2019 повторно розглянуто заяву щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського повторно розглянута та відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з невідповідністю актів Н-1* №5 від 24.09.2009 та Н-5* від 19.09.2009 та наявністю наказу Житомирського РВ УМВС України від 11.12.2008 №214 про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу III Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (непідтвердження правильності складання актів Н-1* та Н-5* службою з державного нагляду за охороною праці).
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку даним правовим відносинам, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України «Про Національну поліцію» 02 липня 2015 року №580-ІV (далі - Закон №580-ІV).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-ІV  одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):
1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;
3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок № 4).
Підпунктом 4 пункту 4 розділу 1 Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.
Згідно з пункту 1 розділу 2 Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу ІІІ Порядку №4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.
Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).
Перелік документів для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський, що подається за останнім місцем проходження служби, визначений в п. 5 Розділу ІІІ Порядку №4.
Підпунктом 2 пункту 2 розділу 4 Порядку передбачено, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.
Відповідно до п. 3 розділу 4 Порядку рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Так, виплата одноразової грошової допомоги за пунктом 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" здійснюється за обов`язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання поліцейським службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, у позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги наявні всі три умови у сукупності - причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення (через хворобу).
Статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" визначений вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів звертає увагу щодо відсутності обґрунтування у відмові позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, жодної з зазначених вище підстав, з огляду на таке.
Встановлено, що фактичною підставою для відмови слугувало те, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з невідповідністю актів Н-1* №5 від 24.09.2009 та Н-5* від 19.09.2009 та наявністю наказу Житомирського РВ УМВС України від 11.12.2008 №214 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу III Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, оскільки зазначена відповідачем правова норма не регулює питання, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.
При цьому, відповідачем не надано жодних доказів ознайомлення позивача у 2008 році з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а твердження стосовно того, що ОСОБА_1 вже більше року відомо про існування цього наказу, є юридично безпідставними, оскільки сплинули строки, в межах яких можливе притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Крім того, за змістом ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію" цей факт також не є тією правовою підставою, яка виключає виплату одноразової грошової допомоги.
Таким чином, оскільки позивачу встановлена інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків в органах внутрішніх справ або поліції, яка була встановлена не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення з поліції, причина звільнення зумовлена пораненням, отриманим під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, у ОСОБА_1 наявні три обов`язкові умови для призначення та виплати одноразової грошової допомоги для поліцейських, у зв`язку з чим позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.
Крім того, є вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки за наслідками повторного розгляду заяви позивача йому знову було відмовлено у призначенні та виплаті допомоги з підстав, які не узгоджуються з вимогами Закону, а під час судового розгляду даної справи не встановлено жодних інших обставин, які б впливали на право позивача отримати спірну допомогу, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої допомоги є єдиним ефективним способом захисту порушеного права.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду апеляційної інстанції, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи.
Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.