ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 липня 2020 року           справа №812/210/18 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,  секретаря судового засідання -  Ашумова Т.Е.,  за участю  представника позивача Петрощук К.В., представника відповідача Кузьминової І.І.,    розглянув у  відкритому судовому засіданні  в режимі відеоконференції    апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Луганській області  на ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 р. (у повному обсязі складено 26 лютого 2020 року у м. Сєвєродонецьк) у справі  № 812/210/18 (головуючий І інстанції суддя В.С. Шембелян)  за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Луганській області    про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

                                       В С Т А Н О В И В:

23 січня 2018 року   ОСОБА_1  звернувся до  Луганського окружного адміністративного суду  із  позовною заявою про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 0027381314 від 03.11.2017 року про сплату недоїмки в сумі 67018, 41 грн. (а.с. 3-9). 
16 січня 2020 року до суду надійшла від відповідача  заява про залишення позову без розгляду, в якій останній зазначає, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлений 10-денний строк на оскарження вимоги про сплату єдиного внеску. Тобто, звернувшись до суду 23.01.2018 року з позовом про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2017 року позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду.
04 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про поновлення процесуального строку (а.с. 141-143).
Ухвалою   Луганського окружного адміністративного суду  від 26 лютого 2020 року у справі №  812/210/18  в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку відмовлено. Також відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду (а.с. 187-188).    
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити вимоги відповідача про залишення позову без розгляду.
В обґрунтування зазначає, що ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб. Згідно з абз. 3, 4 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, Законом України № 2464 встановлений 10-денний строк на оскарження вимоги про сплату єдиного внеску. Тобто, позивач, звернувшись до суду лише 23.01.2018 року з позовом, пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом № 2464.
Вважає неприйнятним посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі № 640/20468/18, оскільки обставини у справі  № 812/210/18 не є тотожним обставинам у справі № 640/20468/18.
Також звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку на подання позову до суду можуть бути лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.
Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом  частини шостої  статті 161 цього Кодексу у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Суд за заявою учасника справи відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Щодо посилання апелянта на застосування 10 - денного строку звернення до суду у відповідності до Закону України № 2464 суд виходить з такого.
Стаття 122 КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.
Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.
Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть  бути  оскаржені  в адміністративному або судовому  порядку.  Пунктом  56.18  статті 56 ПК України передбачено,  що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу,  встановлено скорочений строк звернення до суду.
Дослідження змісту аналізованих приписів статей Податкового кодексу України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.
Із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:
а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18.
За унормуванням частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо доводів апелянта стосовно неможливості застосування цього правового висновку, суд зазначає наступне.  
В постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 сформульовано, що норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань. Спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.
В постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 480/106/19, на яку посилається апелянт в обґрунтування своєї позиції,  зазначається, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.
З урахуванням наведеного, позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18, правомірно застосована судом першої інстанції до спірних  правовідносин в  справі, що розглядається. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся з позовом 23.01.2018,  а отримав оскаржувану вимогу 08.11.2017 року, отже в тримісячний термін після отримання рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 29.11.2017 № К-1184/14/12-32-10-00-33.
За таких обставин  позивачем не було порушено строку звернення до суду.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу    Головного управління ДПС у Луганській області  на ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 р. - залишити без задоволення.
Ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 р.   у справі  № 812/210/18  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.                
Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Колегія суддів:                                                                                  Г.М. Міронова
                                                                                                                    
                                                                                                          Т.Г. Арабей

                                                                                                          І.В. Геращенко