ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9065/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                         судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
секретар судового засідання Сколишев О.О. 
за участі представника позивача Чіняєвої О.М., представника відповідача Зубець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 160/9065/19 (суддя І інстанції - Ніколайчук С.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (ухвалою суду від 23 червня 2020 року замінено на правонаступника – Дніпровську митницю Держмитслужби), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості     товарів від 2 вересня 2019 року № UA110000/2019/200188/2, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року позов задоволений.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити.
В обґрунтування скарги вказує, що оскаржене рішення прийняте в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, оскільки позивачем не доведено платіжними документами фактурну вартість автомобіля, витрати на його транспортування з Грузії до України, тобто не підтверджено заявлену митну вартість автомобіля. Відповідачем при коригування митної вартості застосований резервний метод визначення митної вартості автомобіля позивача, оскільки аналогічні чи ідентичні автомобілі не розмитнювались, тому для коригування було використано митну декларацію щодо розмитнення подібного автомобіля.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
29.08.2019 позивачем через представника за довіреністю ННХ 773473 Копцева Р ОСОБА_2 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію № UA110150/2019/236734 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу – «Автомобіль легковий,  призначений для перевезення людей, що використовувався. Марка – MITSUBISHI, модель – OUTLANDER 2.4і, Номер кузова – НОМЕР_1 ; VIN - НОМЕР_2 ; тип двигуна - бензиновий; робочий об`єм - 2400 см3; потужність - 121кВт; дата виготовлення - 01.12.2016; екологічна норма – Євро 5; реєстраційний номер - НОМЕР_3 ; колір – чорний. Виробник: Mitsubishi Motors Согр. Країна виробництва: Японія» (далі – Т овар ) ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Чорноморський морський торговельний порт» митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС на підставі попередньої митної декларації від 22.08.2019 № UA110150/2019/236011. 
Декларантом заявлені такі  складові митної вартості: ціна товару – 4500 доларів США, транспортні витрати – 470 доларів.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару за ЕМД № UA10150/2019/236734 декларантом 29.08.2019 заявлено графу 44 ЕМД та надано наступні документи:
1. рахунок купівлі-продажу від 19.08.2019 № 1654213;
2. акт про проведення огляду транспортного засобу від 25.08.20'.
№ UА110150/2019/236011, складений Дніпропетровською митницею ДФС; 
3. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.04.20: №0067445;
4. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.08.2019 № 69050/1654213;
5. висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28.08.2019 №т1586/19 про оцінку КТЗ;
6. договір про надання послуг митного брокера від 15.06.2019 № 15/0ї 2019 (зазначено у графі 44, проте скан копія даного документу не надана);
7. паспорт громадянина України від 14.09.1998№ АК 272558 ОСОБА_1 ;
8. ID картка від 03.12.2018 №002636597 ОСОБА_3 ;
9. довіреність від 14.08.2019 №ННХ 773473;
10. ІНП ОСОБА_1 від 26.09.1997;
11. фотографії від 28.08.2019;
12. довідка з органу сертифікації від 27.08.2019 № ІІА.009.140915-19;
13. касовий ордер від 22.08.2019 № 0.0.1444871034.1 (квитанція ПриватБанку);
14. закордонний паспорт від 11.07.2017 № ЕО888150.
29.08.2019 о 15 год. 14 хв. декларантом надіслано до митного органу лист щодо бажання самостійно надати додаткові документи.
30.08.2019 декларантом надіслано наступні додаткові документи:
1. витяг з інтернет ресурсу «AutoAstat» від 28.08.2019;
2. рахунок купівлі-продажу від 19.08.2019 № 1654213;
3. акт про проведення огляду транспортного засобу від 25.08.2019 № UА110150/2019/236011, складений Одеською митницею ДФС ;
4. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.08.2019 № 69050/1654213;
5. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.04.2019 № 0067445;
6. висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28.08.2019 №т1586/19 про оцінку КТЗ;
Разом з тим, зазначений пакет додаткових документів містив лише один новий документ, який не надавався при поданні до митного оформлення ЕМД від 29.08.2019 №UА110150/2019/236734, а саме – витяг з інтернет ресурсу «AutoAstat» від 28.08.2019.
02.09.2019 Дніпропетровською митницею ДФС прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200188/2, за яким митна вартість збільшена до 13 176 доларів США із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (ст. 64 Митного кодексу України).
Не погодившись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару № UA110000/2019/200188/2 від 02.09.2019, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган в оскарженому рішенні не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в розмірі 13176 доларів США.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Спірні відносини регулюються розділом III Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.
Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до положень частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно положень статті 368 Митного кодексу України.
Так, згідно з частиною першою цієї статті для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною третьою цієї ж цієї статті Митного кодексу України визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
При цьому відповідно до частини четвертої цієї статті Митного кодексу України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку, встановленому розділом ІІІ Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п. 4), а також за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п. 5).
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до приписів частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Так, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу
Частиною 4 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт перший).
З наведеного вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою або суперечливістю поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей     59     і     60     цього     Кодексу     за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до     статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Згідно з рішенням про коригування митної вартості від 2 вересня 2019 року № UA110000/2019/200188/2 підставою для його прийняття стали: 
1.          ненадання декларантом належних документів, які підтверджували б заявлену митну вартість автомобіля в розмірі 4970 доларів США (125559,46 грн) та складових цієї вартості, зокрема транспортних витрат та витрат на ремонт автомобіля
2.          зазначена позивачем митна вартість автомобіля нижче, ніж вартість автомобіля після його придбання на аукціоні в США, яка загалом з усіма витратами на придбання склала 5277 доларів США без витрат на доставку товару із США до Грузії, де придбав автомобіль позивач;
3.          наявність інформації щодо митного оформлення подібного автомобіля на рівні 13176 доларів США.
Стосовно недоведення позивачем митної вартості автомобіля, що заявлений до декларування, колегія суддів зазначає, що позивачем дійсно не надано митному органу жодних документів, які підтверджують як фактурну вартість автомобіля нібито сплачену позивачем продавцю, так і транспортні витрати на доставку автомобіля з Грузії до України, що не заперечувалось в судовому засіданні представником позивача.
Крім того, позивачем заявлено про оплату вартості автомобіля в розмірі 4500 доларів США продавцю, однак за приписами п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України ця обставина вимагає від декларанта надання відповідного платіжного документа, який підтверджує цей факт. Натомість позивач зазначив, що сплатив цю суму готівкою, у зв`язку з чим жодного платіжного документа у нього немає. Така позиція позивача суперечить вимогам Митного кодексу України щодо обов`язкового надання у випадку оплати рахунку саме банківського або іншого платіжного документа на підтвердження митної вартості товару.
Таким чином, твердження позивача про те, що відповідачу були надані всі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість, є необґрунтованими, оскільки заявлена митна вартість на рівні 125559,46 грн грн. (гр. 45 МД), тобто 4970 доларів США не підтверджена жодними платіжними або іншими розрахунковими документами.
Крім того, ґрунтовними є доводи митного органу, що заявлена фактурна вартість автомобіля у 4500 доларів США є нижчою, ніж сума, за яку цей автомобіль був придбаний на аукціоні в США та яка з урахуванням усіх платежів склала 5277 доларів США. (а.с. 50)
При цьому автомобіль був придбаний зі значними пошкодженнями (а.с. 50) і відремонтований після цього, що повинно було ще збільшити вартість автомобіля у порівнянні з вартістю його придбання у США, проте цього не відбулось.
Інформація про товар, що підлягає розмитненню, має повністю співпадати з відомостями, зазначеними в МД декларантом, та узгоджуватись з відомостями в комерційних/товаросупровідних документах, перелік яких визначений в ст. 53 Митного кодексу України, в тому числі, з реквізитами, необхідними для ідентифікації ввезеного товару.
З огляду на викладене, враховуючи:
-          відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена;
-          не подання декларантом документів, які пропонувалось подати митним органом, колегія суддів дійшла висновку, що на момент винесення рішення про коригування митної вартості у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно статті 54 Митного кодексу України.
Відповідачем митна вартість автомобіля позивача була визначена за резервним методом на підставі інформації про розмитнення подібного товару «Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка - MITSUBISHI, модель – OUTLANDER 2.4і, тип двигуна – бензиновий, робочий об`єм циліндрів – 2400 см3, потужність 121кВт, рік виготовлення – 2016» оформленого за резервним методом визначення митної вартості за МД від 27.06.2019 № UA110150/2019/228464 на рівні 13176 доларів США.
Отже, зазначений автомобіль за основними параметрами, які використовуються для порівняння, а саме, маркою та моделлю автомобіля, типом двигуна, роком виготовлення, потужністю та об`ємом циліндрів повністю відповідає автомобілю, який заявлений для митного оформлення позивачем, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів від 2 вересня 2019 року № UA110000/2019/200188/2 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам чинним законодавством.
При цьому доводи представника позивача, що в період з березня по вересень 2019 року розмитнювались подібні автомобілі з меншою митною вартістю є безпідставними, оскільки за наданими митним органом відомостями (а.с. 103-107) ці автомобілі відрізнялись від автомобіля позивача за робочим об`ємом циліндрів двигуна або потужністю, або за обома цими показниками одночасно. Отже, автомобіль, який ввезений в Україну за ЕМД від 27.06.2019 № UA110150/2019/228464 з митною вартістю на рівні 13176 доларів США є найбільш наближеним і таким, що відповідає характеристикам автомобілю позивача.
Надані позивачем висновки експертного автотоварознавчого дослідження, в яких зазначено, що автомобіль позивача та автомобіль, який розмитнювався за ЕМД від 27.06.2019 № UA110150/2019/228464 на рівні 13176 доларів США, не є ідентичними та аналогічними, підтверджують правомірність рішення митного органу про застосування для визначення митної вартості товару резервного методу, оскільки в іншому випадку необхідно було б застосування інших попередніх методів. (а.с. а.с. 129-131).
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За таких обставин суд приходить до висновку, що посадовими особами митного органу в повній мірі реалізовані повноваження, регламентовані статтями 53, 54, 55, 57 Митного кодексу України, в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості, обґрунтованості підстав для витребовування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відтак, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є помилковим.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повний текст складений 6 липня 2020 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243,  308,  310, 315,  316, 321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 160/9065/19 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення  відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко