Постанова
Іменем України
 
31 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 641/6572/19
 
провадження № 61-2396св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 а на постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року у складі колегії суддів: 
Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В. А., заінтересована особа - ОСОБА_2 .
 
Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем Шиндель В. А., за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчих листів Комінтернівського районного суду міста Харкова, виданих 14 березня 2019 року у справі 
№ 641/7612/16-ц, відкрито виконавчі провадження ВП № 59696218 від 01 серпня 2019 року, ВП № 59696321 від 01 серпня 2019 року та постановою від 02 серпня 2019 року об`єднано вказані виконавчі провадження у зведене виконавче провадження № 59705553. Тоді як ухвалою Верховного Суду від 28 березня 
2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 641/7612/16-ц (провадження 61-4037ск19) за касаційною скаргою ОСОБА_1 про що обізнаний ОСОБА_2 . Крім того, приватним виконавцем постановою ЗВП № 59705553 
від 02 серпня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, в тому числі карткових, в АТ КБ «ПриватБанк», та належать боржнику ОСОБА_1 . Також постановою ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . Заявниця вказує, що вона є багатодітною матір`ю, має трьох неповнолітніх дітей віком 5, 10 та 12 років, і отримує від держави соціальну допомогу, виплата якої здійснюється на соціальний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», проте соціальна картка заблокована. Зазначає, що наразі допомога від держави це єдиний дохід, з якого ОСОБА_1 утримує своїх неповнолітніх дітей та сплачує комунальні послуги. 
 
У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила скасувати постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем В. А.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2019 року провадження у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В. А., заінтересована особа - ОСОБА_2 закрито.
 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку зі скасуванням 03 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем В. А. постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 03 жовтня 2019 року ВП № 59696321, відсутній предмет спору, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до положень пункту 2 частини першої статі 255 ЦПК України.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що предметом спору є незаконні, на думку заявниці, дії приватного виконавця, а не наявність арешту коштів боржника, а тому підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України немає.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
29 січня 2020 року ОСОБА_2 через засоби поштового з?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року та залишити в силі ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2019 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд вийшов за межі вимог, викладених в апеляційній скарзі. ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою саме на рішення приватного виконавця Шинделя В. А., яке було викладено у формі постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 69705553 від 02 серпня 2019 року, вимагаючи його скасування. ОСОБА_1 не заявляла вимог про визнання незаконними дій приватного виконавця Шинделя В. А. Апеляційний суд по суті змінив предмет судового розгляду. При винесені постанови, апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечувала проти закриття провадження у справі.
 
Доводи інших учасників справи
 
06 березня 2020 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Відзив мотивовано тим, що спір виник внаслідок неправильних (незаконних) дій вчинених приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем В. А.
 
Додаткові аргументи заявника
 
17 березня 2020 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду заперечення на відзив, які мотивовані тим, що доводи 
ОСОБА_1 , викладені у відзиві на касаційну скаргу не підлягають задоволенню.
 
Додаткові аргументи ОСОБА_1 
 
31 березня 2020 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду пояснення, які мотивовані тим, що заявник вводить суд в оману.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 03 лютого 2020 року касаційну скаргу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Комінтернівського районного суду міста Харкова.
 
31 березня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 01 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, врахувавши аргументи наведені запереченні на відзив, врахувавши аргументи, наведені у поясненнях, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Фактичні обставини справи
 
На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В. А. знаходиться зведене виконавче провадження № 59705553 
від 02 серпня 2019 року з примусового виконання виконавчих листів Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 березня 2019 року у справі № 641/7612/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 9 977,00 грн - ВП № 59696321 та судових витрат у розмірі 
7 343,62 грн - ВП №59696218.
 
Постановою про арешт коштів боржника ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, в тому числі карткових, в АТ КБ «ПриватБанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .
 
Постановою про арешт майна боржника ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .
 
Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 59696321 
від 03 жовтня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 641/7612/16-ц, виданого 14 березня 2019 року Комінтернівським районним судом міста Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в загальному розмірі 9 977,00 грн закінчено. Припинено чинність арешту коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк», накладеного постановою про арешт коштів боржника 
ЗВП № 597055553 від 02 серпня 2019 року. Припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою про арешт боржника ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року.
 
Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 59696218 
від 03 жовтня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 641/7612/16-ц, виданого 14 березня 2019 року Комінтернівським районним судом міста Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в загальному розмірі 7 343,62 грн закінчено.
 
Підставою для закінчення виконавчих проваджень є фактичне виконання в повному обсязі рішення суду шляхом перерахування коштів з рахунків боржника. 
 
11 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
Частина перша статті 447 ЦПК України встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В. А., заінтересована особа - ОСОБА_2 , в якій просила скасувати постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 59705553 
від 02 серпня 2019 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем В. А.
 
Як на підставу вимог скарги, ОСОБА_1 посилалася на те, що приватним виконавцем Шиндель В. А., за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчих листів Комінтернівського районного суду міста Харкова, виданих 
14 березня 2019 року у справі № 641/7612/16-ц, відкрито виконавчі провадження ВП № 59696218 від 01 серпня 2019 року, ВП № 59696321 від 01 серпня 2019 року та постановою від 02 серпня 2019 року об`єднано вказані виконавчі провадження у зведене виконавче провадження № 59705553. Тоді як ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 641/7612/16-ц (провадження 61-4037ск19) за касаційною скаргою ОСОБА_1 про що обізнаний ОСОБА_2 . Крім того, приватним виконавцем постановою ЗВП № 59705553 
від 02 серпня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, в тому числі карткових, в АТ КБ «ПриватБанк», та належать боржнику ОСОБА_1 . Також постановою ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . Заявниця вказує, що вона є багатодітною матір`ю, має трьох неповнолітніх дітей віком 5, 10 та 12 років, і отримує від держави соціальну допомогу, виплата якої здійснюється на соціальний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», проте соціальна картка заблокована. Зазначає, що наразі допомога від держави це єдиний дохід, з якого ОСОБА_1 утримує своїх неповнолітніх дітей та сплачує комунальні послуги. 
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Способами захисту цивільних прав та інтересів, за правилами частини другої статті 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. 
 
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
 
Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.  
 
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості скарги, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
 
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань абосамими сторонами врегульовано спірні питання.
 
Оскільки права заявниці оспорюється, про що свідчить подана нею скарга на дії приватного виконавця, і навіть у разі доведення того, що її права не порушено оспорюваною постановою приватного виконавця, це не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.   
 
Встановивши, що предметом поданої ОСОБА_1 скарги є оскарження дій приватного виконавця, вчинених в ході здійснення примусового виконання зведеного виконавчого провадження шляхом винесення оскаржуваної постанови, апеляційний суд зробив правильний висновок про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що не дає підстав стверджувати про наявність обставин для закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
За наведених вище обставин, Верховний Суд відхиляє аргументи наведені у касаційній скарзі, оскільки такі є безпідставними та зводяться до оцінки підстав заявлених вимог, які мають бути оцінені судом під час розгляду скарги по суті.
 
Аргументи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не заперечувала проти закриття провадження у справі, з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі, є безпідставними, оскільки суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга стаття 2 ЦПК України). 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення відсутні.
 
Щодо судових витрат
 
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, питання щодо розподілу судових витрат за подання касаційної скарги, відповідно до правил статті 141 ЦПК України не вирішується.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська