УХВАЛА

14 серпня 2020 року 
м. Київ
Справа №  35/1-1-б 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» з доданими до неї матеріалами
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020             
та ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020
у справі № 35/1-1-б
за заявою Донецької регіональної компанії по постачанню металопродукції 
до Відкритого акціонерного товариства "Макіївський металургійний комбінат" 
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 07.07.2020                                    надійшла касаційна скарга ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі № 35/1-1-б.

Розглянувши касаційну скаргу ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі № 35/1-1-б, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження , виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі №35/1-1-б відмовлено в задоволенні клопотання ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» про закінчення процедури санації та відкриття ліквідаційної процедури.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 у справі №35/1-1-б ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі                      №35/1-1-б  залишено без змін, а апеляційну скаргу ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» залишено без задоволення.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Провадження у справі №35/1-1-б про банкрутство ВАТ "Макіївський металургійний комбінат" порушено ухвалою арбітражного суду Донецької області від 21.04.1997 на підставі Закону України від 14.03.1995 № 90/95-ВР "Про банкрутство".  
Ухвалою господарського суду  Донецької області  від 17.01.2002 р. у справі                           № 35/1-1-б  введена процедура санації   ВАТ "Макіївський металургійний комбінат" на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом" в редакції, чинній  до  19.01.2013.  
Разом з тим, з  21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (  КУзПБ ), яким встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ визнано такими, що втратили чинність зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 N 2343-XII      з наступними змінами;   Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" від 14.05.1992  N 2344-XII.
Разом з тим, згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. 

Відтак, при вирішені судом питання про перехід до наступної судової процедури- ліквідації, підлягають застосуванню норми КУзПБ.

Згідно  ч. 1 ст.    2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. 

Порядок оскарження судових рішень прийнятих у процедурі банкрутства визначений   статтею 9 КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 

Згідно  ч. 3 ст. 9 КУзПБ,  у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Перелік судових рішень, визначений у ч. 3 ст. 9 КУзПБ, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі № 35/1-1-б про відмову у задоволенні клопотання ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» про закінчення процедури санації та відкриття ліквідаційної процедури у справі №35/1-1-б,  оскарження якої у касаційному порядку  не передбачено ч.3 ст.9 КУзПБ.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пункт 8 ч.2 ст.129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. 

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції  та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції , з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції , якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на    судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі  № 35/1-1-б  на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки вона подана на судове рішення, яке відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 234, 235, п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК,                              ч. 3 ст. 9 КУзПБ, Суд, -

УХВАЛИВ: 

Відмовити    ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 у справі № 35/1-1-б.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Головуючий,суддя-                                                                         Ткаченко Н.Г.          
                                                                                                                                          
Судді-                                                                                                              Огороднік К.М.

                                                                                                                          Пєсков В.Г.