[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
17 серпня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - 
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Як зазначив суддя у постанові з посиланням на складений стосовно  ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, 12.02.2020 року приблизно о 02 год. 30 хв., в м. Києві по просп. Маяковського, 21, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідне обличчя, зіниці очей не реагують на світло, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
 
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Деснянського  районного суду м. Києва від 28.04.2020 року та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки суд не повно з`ясував фактичні обставини справи, а викладені в оскаржуваній постанові висновки суду не відповідають матеріалам справи. 
Апелянт вважає, що судовий розгляд проводився з явним обвинувальним ухилом, при цьому суддя проігнорував наявні в матеріалах справи докази, які беззаперечно свідчать про відсутність в його ( ОСОБА_1 ) діях складу правопорушення та безпідставно відмовив у задоволенні клопотань заявлених під час судового розгляду.
Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали були складені з численними порушеннями вимог КУпАП та положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року), однак розглядаючи дану справу, суддя не звернув уваги на вказані порушення, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність в його ( ОСОБА_1 ) діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, на думку апелянта, працівниками поліції не було дотримано встановленої процедури проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому згідно з вимогами ч.5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.
При цьому вказує, що під час його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення свідки не залучались, а зафіксовані на відеозаписі особи насправді є поліцейськими, а не свідками. Крім того, наявні у справі письмові пояснення свідків повністю ідентичні, викладені на заздалегідь підготовлених бланках, заповнені самим же інспектором поліції і містять неправдиву інформацію про те, що йому ( ОСОБА_1 ) начебто пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», що не відповідає дійсності, а тому, на переконання апелянта, ці письмові пояснення не можна вважати належним та допустимим доказом.
Також апелянт звертає увагу, що у складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення не вказані повні реквізити документа за яким було встановлено його особу, а зазначені в протоколі відомості щодо часу вчинення адміністративного правопорушення суперечать даним відеозапису з нагрудної камери поліцейського. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд до медичного закладу, дані про відсторонення від керування транспортним засобом, а також відомості про повторність вчинення даного адміністративного правопорушення.        
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1  на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 виходячи з наступного.
Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з  вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою  ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 12.02.2020 року серії ДПР18 №068407 (а.с. 2), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідне обличчя, зіниці очей не реагують на світло, який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3), розпискою ОСОБА_1 (а.с. 4), який зобов`язався не керувати автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 та залишити припаркованим за адресою його зупинки працівниками поліції, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 6), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
 
Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
 
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Отже, твердження ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про те, що коли його зупинили працівники поліції він перебував у тверезому стані, а від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він відмовився, оскільки не мав часу, так як йому необхідно було їхати до міста Херсон, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а саме відсутність свідків під час його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 6), поліцейським, в присутності двох свідків, було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, однак останній від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, що засвідчили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях (а.с. 3).
Твердження апелянта про те, що особи зафіксовані на відеозаписі насправді є поліцейськими, а не свідками, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки останній не навів будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини.
 
Також апеляційний суд вважає безпідставними і посилання  ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи направлення його на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння та даних про відсторонення його від керування транспортним засобом, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, а тому він не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду та був відсторонений від керування транспортним засобом, про що свідчить його розписка (а.с. 4), в якій останній  зобов`язався не керувати автомобілем та залишити припаркованим на місці його зупинки працівниками поліції.
 
Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи його апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
 
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівники поліції «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції» (затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року), які не вказали у складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення дату видачі та орган, який видав документ за яким було встановлено його особу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки даний протокол містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП, а положення вищезазначеної Інструкції не регулюють порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
 
Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи даних щодо повторності вчиненого правопорушення є необґрунтованим, оскільки за приписами п.5 Розділу VІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року) відповідна довідка, в якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення долучається до протоколу лише у разі встановлення повторності правопорушення.
 
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відомості зазначені у складеному стосовно нього протоколі щодо часу вчинення адміністративного правопорушення суперечать даним відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, також є безпідставними, оскільки вказані недоліки, допущені інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушеннястосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не впливають на доведеність його винуватості у порушенні п.2.5 ПДР України, а інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки апелянтом не наведено. 
 
За наведеним, постанова судді Деснянського  районного суду м. Києва від 28.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд - 
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського  районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                   Суддя 
Київського апеляційного суду                                                           І.М. Сілкова   

 

Справа №33/824/2120/2020; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у І інстанції: Клочко І.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.