УХВАЛА

24 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  911/949/20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМАЗ"
на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.04.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМАЗ"
про стягнення 6 500 595,73 доларів США та 156 770 165,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
24.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМАЗ" (далі - ТОВ "НВП "БілоцерківМАЗ", Відповідач) звернулась з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.04.2020 про вжиття заходів забезпечення позову та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у цій справі.
Проте зазначену касаційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до абзацу 4 частини другої статті 290 ГПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі ТОВ "НВП "БілоцерківМАЗ" з посиланням, зокрема, на приписи статей 73, 76, 78-80, 86,141 ГПК України; статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначає, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані судові рішення без надання належної оцінки доказам, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
На підтвердження своїх доводів скаржник посилається на судові рішення у справах №7/037-12, №5024/533-2012, №910/14754/14, №911/4806/14, №42/1166,  які на його думку підтверджують відсутність основного зобов?язання за генеральним кредитним договором №14/07/00- КL від 30.01.2007, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", Позивач) не є правонаступником по заявленому ним зобов?язанню.
Також скаржник посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 910/11739/19 та від 08.10.2018 у справі №913/257/18, і зазначає, що заява про забезпечення позову побудована на власних припущеннях і доводах позивача про незаконність та фіктивність правочинів, тому приймаючи рішення без виклику учасників справи, судом порушено принципи розумності, адекватності та збалансованості інтересів сторін, незважаючи на часткове задоволення цієї заяви. Крім того, судом не розглянуто питання щодо зустрічного забезпечення та не надано правової оцінки щодо можливого завдання збитків відповідачу, зважаючи на заявлену суму позовних вимог та накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно.
На думку скаржника, заява про забезпечення позову заявлена по неіснуючому зобов?язанню кредитором щодо якого в провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа про визнання протиправним та недійсним правочину, на підставі якого позивач по справі здобув право вимоги, а отже вжиття заходів забезпечення вказаного позову, враховуючи наведене ставить під загрозу рейдерського захоплення майна скаржника (з урахуванням корпоративних прав) в цілому. 
При цьому у касаційній скарзі скаржник зазначає обставини справи та мотиви, з яких, на його думку, виходили суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, проте не зазначає, у чому саме полягає неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами під час ухвалення оскаржуваних рішень і яким чином це вплинуло на прийняття зазначених судових актів. Посилаючись на недослідження судами доказів, скаржник не зазначає, які саме докази не дослідили суди, а також які обставини мали встановити суди дослідивши ці докази, а також яким чином це вплинуло на ухвалення оскаржуваних рішень.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМАЗ" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.04.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі № 911/949/20 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 09.10.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 К. М. Пільков